Прекид касне трудноће у праву Србије и упоредном европском праву[ - Kovaček Stanić, Gordana (Zbornik radova Pravnog fakulteta u Novom Sadu, 2015)
Сажетак: Прекид касне трудноће изазива недоумице правне, али и медицинске, те етичке природе, с обзиром на развијеност плода и компликованост медицинске процедуре. Правни режим прекида касне трудноће обухвата посебне услове који треба да буду испуњени да би се касна трудноћа могла прекинути. Ради се о постојању законом предвиђених индикација, те о посебној процедури која претпоставља добијање дозволе за прекид трудноће од законом одређеног тела. Универзална дефиниција касне трудноће не постоји у законским текстовима европских земаља. Ипак, граница од 24 недеље, као временски оквир после кога се трудноћа сматра касном наводи се у законодавству Холандије, те у литератури Велике Британије. Иако се не означава као касна трудноћа, у Чешкој Републици и Финској предвиђено је да је  24 недеља старости плода горња граница за прекид трудноће.У домаћем праву разликује се прекид трудноће до 10 недеља када је он могућ по захтеву труднице, од 10 до 20 недеља када о прекиду одлучује конзилијум лекара и од 20 недеља када о прекиду одлучује етички одбор. У домаћем праву није направљена разлика у потребним индикацијама у зависности од висине трудноће. Аутор предлаже измену законских решења у том смислу,  предлажући да  се горња граница за прекид трудноће на захтев труднице, помери на 12 недеља, да се направи разлика у индикацијама које треба да постоје када се ради о трудноћи преко 12 недеља до 24 недеље и преко 24 недеље. Трудноћа преко 24 недеље би се тако, сматрала касном трудноћом, која би се могла прекинути у заиста само изузетним ситуацијама. [1] Рад је резултат истраживања на пројекту Правног факултета у Новом Саду „Теоријски и практични проблеми у стварању и примени права (ЕУ и Србија)“.