КАКО ДО СТРАТЕГИЈЕ РАЗВОЈА СРБИЈЕ? - Popov, Đorđe (Zbornik radova Pravnog fakulteta u Novom Sadu, 2014)
Једно од питања које поставља када се расправља о различитим стратегијама је да ли ићи у процес израде стратегије или не? Досадашња искуства, и то нарочито оних земаља које су оствариле натпросечне резултате у свом развоју потврдила су потребу израде и спровођења стратегије развоја. Израда стратегије захтева одговарајући интелектуални напор и претпоставља прикупљање, анализирање и вредновање читавог низа података,  али и трендова како у земљи тако и у свету. То чак и онда када је стратегија непотпуна, или чак и погрешна представља темељ на основу кога се могу изводити одговарајући закључци и доносити одлуке. Према томе нужно је да Србија коначно изради свеобухватну, на научним основама засновану Стратегију развоја. Пре почетка рада на стратегији се намеће потреба да се формулише шта се може сматрати  стратегијом.      Србија има равно 120 стратегија. Не може баш сваки документ без обзира на наслов бити стратегија. Ако се жели да се изради Стратегија развоја Србије која треба да обезбеди такав развој Србије који ће јој обезбедити побољшање њеног места на светској лествици развијености тај посао мора бити поверен људима који се нису искомпромитовали активним учешћем у разарању привреде Србије у протеклој деценији. Стратегија треба да јасно дефинише какав се модел привреде жели.Стратегија мора бити усмерена ка основном циљу: повећању производње и запослености. Основ за вредновање пројеката мора бити општа друштвена корист. Да би се развила Србија се мора реиндустријализовати.Стране инвестиције су важне, али оне никако не могу да супституишу улагања из домаћих извора.У стратегији развоја популациона и образовна политика морају добити апсолутни приоритет.Стратегија јасно мора дефинисати да се снага оних земаља које су успешно положиле тест кризе налази у квалитетном образовању, производњи и квалитетној и некорумпираној државној управи. Кључне речи:стратегија, производња, реиндустријализација, транзиција, корупција, популациона политика, образовна политика, стране инвестиције, пољопривреда, власништво над земљом, политика курса.