Dometi ombudsmanskog delovanja u zaštiti ljudskih prava - Nastić, Maja Lj. (Zbornik radova Pravnog fakulteta u Novom Sadu, 2020)
Сажетак: Институција омбудсмана, изворно настала у Шведској давне 1809. године, током времена добија планетарни карактер. Истовремено, повећавале су се и његове надлежности: од класичног контролора јавне управе омбудсман израста у националну институцију заштите људских права. Устав Србије (2006) одређује Заштитника грађана као независног државног органа који штити права грађана и контролише рад државних органа. Деловање Заштитника грађана у сфери заштите људских права посматрано је са општег аспекта и поводом поступања по индивидуалним притужбама грађана. У општем смислу, улога Заштитника грађана је препозната у креирању одговарајућег законодавног амбијента, затим у својству националне институције за заштиту људских права (NHRI) и као националног механизма за превенцију тортуре. Целином својих надлежности Заштитник грађана се позиционира као значајна институција заштите људских права, али домети његовог деловања у великој мери одређени су како његовим персоналним капацитетом тако и спремношћу парламента и владе да поступају у складу са његовим препорукама и иницијативама.