Неуједначеност међународне арбитражне праксе у тумачењу клаузуле највећег повлашћења и фрагментација међународног права - Đajić, Sanja (Zbornik radova Pravnog fakulteta u Novom Sadu, 2018)
У раду је дат приказ праксе примене клаузле највећег повлашћења (МФН) у међународној инвестиционој арбитражи у светлу тезе да размимоилажења која постоје и различите одлуке које су донете по овом питању представљају доказ фрагментације међународног права. Фрагментација је далеко шири феномен од инвестиционе арбитраже и МФН клаузуле, али их је ипак могуће повезати јер разлози који овде доводе до сукоба могу упутити на системске узроке фрагментације међународног права. МФН клаузула је једноставна и често на исти начин формулисана у различитим међународним уговорима. Ако унутар истог система постоје проблеми у тумачењу тако једноставне одредбе, оправдан је закључак да је већа вероватноћа да ће до таквог одступања да дође још лакше приликом тумачења сложенијих одредаба од стране различитих судова. У овом раду дат је упоредни преглед познатих одлука о примени МФН клаузуле: Мафезини, Плама, Рос Инвест, Килич и Гаранти Коза. Одлуке су супростављене на неколико нивоа: опште теорије о тумачењу МФН клаузуле, дељивости уговора и коначних одлука о истим захтевима. Иако се све одлуке могу заправо поделити у две групе, где у оквиру сваке постоји изражена конзистентност, није могуће то исто тврдити и за однос ове две групе чији сукоб представља доказ систематске фрагментације међународног инвестиционог права.