СТРАТЕГИЈА СУПРОСТАВЉАЊА НАСИЉУ У ПОРОДИЦИ - Marković, Saša M. (Zbornik radova Pravnog fakulteta u Novom Sadu, 2020)
Аутор се у раду баве анализом ефективности и ефикасносту рада државних органа Србије, пре свега полиције, јавног тужилаштва и суда, у супростављању насиљу у породици. Наиме, полиција доношењем (2016.) и применом (јун 2017.) Закона о спречавању насиља у породици (у даљем тексту - Закон) добија кључну улогу у овој области. Многа истраживања показују да је од инкриминације кривичног дела насиље у породици у наш казнени систем 2002. године, у званичним евиденцијама полиције, јавног тужилаштва и суда ова друштвено-негативна појава вишеструко порасла. Супротан тренд није уследио ни након доношења (2005.) и примене (2006.) Породичног закона (ПЗ), и инкриминисања у наш правни систем породичноправних мера заштите од насиља у породици. Евидентно је то да је држава тражила ефикасније начине да се супростави овој појави. При томе, треба имати у виду чињеницу да иако је свима позната крилатица „најефикаснији је преки суд“, он као такав, без обзира на брзину решавања спорних питања, не постоји нигде у савременом демократском друшттву, нити било ко разматра могућност таквог суђења. Поштовање људских права захтева одређене процедуре и правила који неминовно успоравају поступак, и негативно утичу на ефикасност. У кривичном и парничном поступку у супростављању насиљу у породици главну улогу имају јавно тужилаштво и суд. Јавно тужилаштво подиже оптужбу и подноси тужбу а суд доноси пресуду. Полиција преузима мере по налогу и под контролом јавног тужилаштва и суда. Међутим, Закон полицији даје нову улогу, да самостално, по службеној дужности, у временски ограниченом и хитном поступку, изриче хитне мере у трајању 48 часова. Суд може да их продужи за нових 30 дана, али не може да их укине. Аутор овог рада разматра постигнуте резултате у супростављању насиљу у породици након доношења новог Закона и да ли је прописивањем хитних мера и препуштањем кључне улоге у супростављању насиљу у породици полицији, решен овај друштвено-негативни проблем? При томе, аутор закључује да Закон не даје полицији могућност избора приликом доношења наређења. Ако процена ризика указује на најмања сумњу да може доћи до насиља у породици у непосредној будућности, то резултира изрицањем хитних мера. Зато је у Србији за годину дана изречено више хитних мера него у државама са сличним бројем становника на петогодишњем нивоу. Међутим, број убијених жена је константан и није смањен применом Закона. Кључне речи: насиље у породици, полиција, хитне мере, мере заштите, превенција.