Механизми дефрагментације међународног права: системско тумачење, еволутивно тумачење и судски активизам Европског суда за људска права - Đajić, Sanja (Zbornik radova Pravnog fakulteta u Novom Sadu, 2020)
У овом раду представљени су механизми за превазилажење фрагментације које је развио Европски суд за људска права: системско тумачење, еволутивно тумачење, аутономна средства тумачења, и други облици судског активизма. Преглед судске праксе показује да се Суд редовно ослања на системско тумачење иако Европска конвенција за заштиту људских права не налаже примену других међународноправних извора. Европски суд тако користи члан 31(3)(ц) Бечке конвенције о уговорном праву да би решио сукоб између екстерних међународних извора и обавеза из Европске конвенције. Том приликом најчешће се опредељује за онај приступ којим је, бар начелно, омогућена истовремена примена оба извора. Чак и када одлучи да предност да једном од два извора Европски суд се позива на системско тумачење, било оно из Бечке конвенције (системско тумачење stricto sensu) или шири концепт системског тумачења које је Европски суд развио у својој пракси (системско тумачење lato sensu). Поред системског тумачења, Европски суд користи еволутивно тумачење и многе друге облике аутономног тумачења којима покушава да постави Европску конвенцију у систем међународног права. У раду је тако дат преглед пресуда Европског суда у којима се као правно питање јављао сукоб између међународног правила о имунитету страних држава и права на приступ суду из члана 6 Европске конвенције, као и сукоб између обавеза на основу резолуција Савета безбедности УН и права на приступ Суду. У свим овим примерима системско тумачење је имало кључну улогу. Они показују да процесе фрагментације у међународном праву прате и процеси дефрагментације, као и да је Европски суд за људска права један од фактора дефрагментације у међународном праву, можда и више него неки други специјализовани међународни судови.