НЕУТРАЛНОСТ КАО СУДИЈСКА ВРЛИНА: СУШТИНА, ЗНАЧАЈ И СРОДНИ ПОЈМОВИ - Hadži Stević, Brano (Zbornik radova Pravnog fakulteta u Nišu, 2025)
Обично се као кључно својство судова и судија истиче њихова независност. Прецизније, независност суда се тиче његове одвојености од других грана (функција) државне власти које немају наредбодавна нити надзорна овлашћења према судовима, док се независност судије тиче непостојања утицаја на њега од стране других (нарочито државних) субјекта у погледу вођења и исхода поступка. Осим тога, значајно је да су судије непристрасне, тј. да према учесницима у судском поступку поступају без предрасуда. Другим речима, судија мора да учеснике у поступку (нпр. тужиоца и туженог) третира равноправно тј. не сме да буде наклоњен било коме од њих. Не умањујући значај независности и непристрасности судија, сматрамо да је једнако вредно и анализирање неутралности судије, тј. односа судије према важећем праву. Кад судија правно расуђује, дужан је да важеће право посматра као искључујући разлог за одлучивање и образлагање одлуке тј. улога судије није да оцењује супстантивну ваљаност важећег права, него да га примењује. Речју, није на судији да исправља супстантивне грешке законодавца или другог правотворца. Уколико судија евалуира важеће право и одступа од њега услед својих супстантивних ставова (нпр. моралних), тад не може да се говори о правном расуђивању. То не значи да судија треба да игнорише вредности које су садржане у важећем праву, него да судија не сме да у право имплементиране вредносне ставове правотворца замењује својим вредносним системом, будући да је судијска дужност решавање спорова с правне тачке гледишта.