О Екмечићевом методу изучавања и разумевања појма нације и национализма - Aleksić, Jovan J. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2024)
Милорад Екмечић је значајан део своје истраживачке енергије усмеравао ка проучавању појаве, развоја, тежњи и циљева националних препорода Јужних Словена, које је, у складу са западноевропском историографском традицијом, неретко називао национализмима. Нит Екмечићеве тенденције ка објашњавању појединих сегмената споменуте проблематике може се пратити од самих почетака његове академске каријере. Касније је са годинама и нагомиланим искуством само додатно продубљивао, прилазио јој са разних страна и сагледавао из различитих перспектива. Том приликом није наступао само као проучавалац прошлости, већ и као својеврсни аналитичар идеја и филозоф историје.Екмечић је путем резултата својих истраживања понудио широк дијапазон најразличитијих објашњења теорија нације и национализ(а)ма. Ходајући кривудавим стазама историје ових појмова, прешао је дуг пут од раних европских рационалиста XVIII века до савремених идеолога глобализма. Презентовао је њихове идеје које су се кретале од теза да је нација природна заједница говорника истог језика, до оних које тврде да се ради о друштвеном конструкту који се временом може и створити и разорити. Екмечић је одувек заступао ову прву, „хердеровску тезу”, ценећи да је језик основни идентитетски параметар сваког етничког или националног колективитета. Зато је веровао да на подручју штокавског наречја живи један народ, подељен различитим конфесијама. Из тога је касније произилазила његова чувена мисао о религији као „вододелници нација” на споменутом простору.У општем одмеравању свих позитивних и негативних достигнућа процеса изградње националних идентитета, Екмечић је био становишта да је то један од дестилата људске прошлости који није настао по неком унапред створеном идеолошком пројекту, већ да је реч о природном резултату човековог успона од феудализма ка добу слободног тржишта и демократских установа. Националност, односно националну опредељеност, сматрао је конститутивним принципом модерности и поручивао да би „претапањем” (и последичним нестанком) историјских нација кроз модел глобалистичког „мелтинг пота” ишчезао свет какав познајемо, а са њим и историја кроз коју је стваран.
Keywords: Милорад Екмечић; нација; национализам; историјска методологија; историографија