Медитерански одјеци у Толкиновој Средњој земљи - Lukić, Mina D. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2023)
Рад испитује утицаје медитеранске баштине на обликовање културе Гондора, а посебно на изглед његовог главног града Минас Тирита, онако како га је описао Џ. Р. Р. Толкин и како је приказан у филмским адаптацијама Питера Џексона. Поређењем Нуменора и Гондора са њима сличним античким и средњовековним цивилизацијама, и анализом извора из историје уметности, који су инспирисали дизајн имагинарног архитектонског окружења Минас Тирита, рад указује на међусобно преплитање и пренос значења и културних конотација са употребљене баштине на фикционална места и културе.Рад почиње истицањем везе између архитектуре и идентитета и употребе пејзажа и архитектуре као културних означитеља у процесу дефинисања имагинарних култура у фикционалним световима попут Толкинове Арде. Указује се на то у којој мери су се Толкин и уметници који су радили на Џексоновим адаптацијама Господара прстенова и Хобита инспирисали стварним историјским културама, догађајима и наслеђем, и користили архитектуру као средство путем кога читаоцима и гледаоцима пружају кључне информације о главним протагонистима и различитим расама и народима који настањују Средњу земљу. Описује се Толкинов начин рада у коме поред текстуалних описа важно место имају мапе и цртежи, неизоставни за разумевање и визуелизовање многих локација из његовог легендаријума.У одељку Нуменорејанско наслеђе и реликвије смрти говори се о цивилизацији Нуменора и њиховом односу према сопственој пролазности, који је резултирао развојем култа мртвих налик оном који је постојао у старом Египту. У домену архитектуре то је водило опредељењу за камен као доминантни грађевински материјал, које је блиско повезано са њиховим вредностима и веровањима, разумевањем времена и смртности. Култ мртвих и опсесију постизањем бесмртности неговали су и потомци Нуменорејаца у Гондору и то је водило стагнацији према којој Толкин заузима критички став, говорећи о њиховој способности да подижу величанствене структуре од камена и томе супротстављеној опадајућој популацији која их све мање користи, и која је због окренутости традицији и прошлости занемарила сопствену садашњост и будућност. Из Толкинових дела и писама, као и из бројних научних студија о изворима који су га инспирисали, ишчитавају се паралеле са историјом Старог Египта, античке Грчке, Рима и Византије, чији су развој и судбина уобличени у парадигматске наративе успона, опадања и пропасти великих цивилизација.У другом одељку, насловљеном Архитектура Минас Тирита, подробније се анализира Толкинова визија престонице Гондора, поређења која је он сам правио са простором Медитерана и посебно са Италијом, да би се она повезала начином на који је Минас Тирит представљен на илустрацијама Алана Лија и у филмским адаптацијама Питера Џексона, где приказ архитектуре града, уличица, тргова и пијаца, као и изглед Ехтелионове куле и екстеријера и ентеријера Дворане краљева, имају пандане у италијанским градовима попут Венеције, Фиренце, Равене и Пизе. Велика грађевина базиликалног типа, Дворана краљева, добар је пример архитектонске симболике која почива на позноримским, византијским, каролиншким и романичким утицајима. У њој су препознатљиви одјеци средњовековних тежњи и наде у обнову Римског царства, отелотворени у иконичним грађевинама попут Палатинске капеле Карла Великог у Ахену, која је пресудно утицала на изглед унутрашњости Дворане и упражњеног престола краља Гондора.
Keywords: Џ. Р. Р. Толкин; Господар прстенова; Нуменор; Гондор; Минас Тирит; архитектура као културни означитељ; употреба баштине