Интертекстуалност у драми Два племенита рођака - Andrejević, Ana M.; Zečević, Snežana M. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2023)
Централни заплет Флечерове и Шекспирове драме Два племенита рођака заснива се на Чосеровој Витезовој причи, што нас наводи да је тумачимо на основама теорије о интертекстуалности и транстекстуалности. Архитекст ових књижевних дела је истоветан, али се вековима модификовао и од митолошке приче прерастао у универзални симбол љубави, пријатељства, ауторитета, части и смрти. Осим пермутације текстова различитих аутора, Два племенита рођака представља и чудновату збирку Шекспирових ранијих дела упркос честом оспоравању његовог ауторског доприноса овој драми. Таква (само)цитатност је занимљив феномен, посебно ако имамо у виду да је ова драма Шекспирово последње дело, а не Бура, како се у историјама књижевности традиционално наводи. Стога је циљ овог рада да утврди сличности и разлике између Чосерове познате приче и Флечерове и Шекспирове драме, укаже на степен интертекстуалности у њој и истакне оригиналне драмске епизоде и ликове, њихову функцију, значење и значај. Уз претпоставку да су Флечер и Шекспир наменски и сврсисходно бирали начин адаптације и трансформације познатог Чосеровог текста, дошло се до резултата који указују да су се одређени елементи модификовали због захтева саме драмске форме и њене позоришне функције, али и из комерцијалних и друштвено-политичких разлога. Транспозиција познате античке приче у ренесансну Енглеску, са новим епизодама и ликовима у подзаплету, нуди другачију и донекле субверзивну слику конвенционалних друштвених норми и односа.
Keywords: Витезова прича; Два племенита рођака; Шекспир; Чосер; интертекстуалност; транстекстуалност