Медијска писменост из објектива образовне заједнице - Arsenijević, Jasmina M.; Andevski, Milica J. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2022)
Савремена виђења медијске писмености подразумевају да она укључује медијске, али и техничке, истраживачке и друштвене компетенције. Акценат се ставља колико на могућност критичког тумачења медијских садржаја толико и на развијање личних и комуникационих способности за активно учествовање у друштву. Медијска писменост последњих деценија из тог разлога постаје важна друштвена тема и фокус различитих националних и међународних образовних политика. Отворени су многи правци и поља истраживања у оквиру медијског образовања, али је и даље мало свеобухватних и дубинских студија овог феномена.Циљ рада је да се комбинацијом квалитативних и квантитативних метода анализира перцепција медијске писмености образовне заједнице (средњошколци, студенти, високообразовна популација и мастери/магистри наука), те рад пружа систематизовано гледиште корисника медија на феномен медијске писмености. Притом се, као референтни оквир, узима то да медијска писменост чини континуум који се протеже од пуке информисаности, преко разумевања, коришћења и процене медија, све до способности комуницирања у друштву путем креирања новог медијског садржаја.Истраживање је спроведено на узорку од 120 учесника током 2021. године у Републици Србији, уз употребљену технику интервјуа. Потпун одговор дало је 107 учесника, а резултати су анализирани по утврђеним категоријама за процењивање тачности одговора на постављено истраживачко питање. Категорије су формиране на основу анализе садржаја, а касније су квалитативним методама укрштане са социодемографским карактеристикама учесника истраживања.            Полазна теза истраживања је, узимајући у обзир повољну образовну структуру узорка, да ће испитаници имати релативно јасно поимање значења медијске писмености. Резултати указују на то да већина испитаника правилно доживљава медијску писменост као критичку рефлексију медијског садржаја, али не и као способност креирања новог медијског садржаја, те да има парцијално разумевање овог појма. Готово четвртина испитаника сматра да медијски писмени појединци имају развијену вештину коришћења нових технологија или да се редовно обавештавају о јавним дешавањима, сводећи медијску писменост на технолошку и информациону димензију. Веома мали број учесника (мање од 5%) у својим образложењима обухватило је и медијску продукцију, односно креативно партиципирање као саставни део савремене медијске писмености.Анализа резултата у односу на ниво образовања показала је да више нивое разумевања медијске писмености показују испитаници вишег нивоа образовања. Посматрано по области образовања, испитаници друштвено-хуманистичког поља имају највише разумевање медијске писмености, односно, у највећој мери препознају њен критичко-партиципативно-интерактивни карактер, након којег следе испитаници техничко-технолошког образовања, док испитаници природно-математичког опредељења имају став према медијској писмености који је више механицистички, посматрајући медијску писменост кроз технолошку призму, далеко више него кроз призму критичког промишљања и креирања медијског садржаја.Образовна популација изабрана је са намером осликавања будућег грађанског, демократског и дигитализованог друштва, популације која треба да буде предводник у свету примене нових медија. Стога, иако можемо закључити да је делимично потврђена основна претпоставка истраживања да ће, с обзиром на повољну образовну структуру, већина учесника истраживања показати разумевање медијске писмености, ово истраживање оставља простор за унапређивање и развој продуктивног садејства корисника медија, као неминовног тренда савременог, медијатизованог друштва.Резултати овог истраживања омогућили су спознају разноврснијих и дубљих категорија феномена медијске писмености у досадашњем научном сазнању. У том смислу, овај рад приказује допринос теорији медија, као квалитативно истраживање разумевања медијске писмености од стране корисника медија. Резултати, стога, могу бити корисни увиди за практичаре и теоретичаре, али и драгоцен ресурс за креаторе медијских политика, посебно стратегија медијског образовања.
Keywords: медијска писменост; политика медијског образовања; квалитативно истраживање