Дијахронијски аспект морфологије сложених придева - Gavranović, Valentina; Prodanović, Marijana M. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2021)
Овај рад се бави дијахронијским истраживањем сложених придева у староенглеским и средњоенглеским текстовима Хелсиншког корпуса, најрелевантнијег и најобухватнијег дијахроног корпуса енглеског језика. Прикупљени материјал је анализиран, а потом су сложени придеви описани и класификовани према врсти речи којој припадају њихови саставни елементи. Типови сложених придева оба периода су упоређени да би се утврдило које промене су се одиграле током староенглеског и средњоенглеског периода. Овај рад за циљ има да прати развојне токове сложених придева током ова два језичка периода, и да истражи развојне токове типова сложених придева. Резултати истраживања показали су да су промене које су се одиграле двојаке – квантитативне и структуралне. Најочигледније промене тичу се броја сложених придева који је знатно мањи у средњоенглеском језику, упркос већем броју речи које припадају староенглеском делу Корпуса на којем је истраживање вршено. Упоредна анализа структуре сложених придева указује на неколико развојних тенденција: најпродуктивнији типови из староенглеског периода и даље су представљали најзаступљеније начине грађења сложених придева у средњоенглеском периоду; неки типови су ишчезли из језика, а неке нове структуре се почеле да се користе тек у средњоенглеском периоду. Важан резултат овог истраживања указује и на примере структура које су наставиле да постоје и у средњоенглеском периоду, али су староенглески сложени придеви који су настали према тим обрасцима ишчезли из језика, тако да би без дијахроног приступа проучавању ови староенглески обрасци могли бити занемарени. Резултати овог истраживања показали су да, упркос снажном романском утицају у средњоенглеском периоду, главни обрасци грађења сложених придева задржавају своје германске корене, што потврђује став да се унутрашња структура језика теже мења.
Keywords: сложени придев; врста речи; корпус; промена