Аутопоетичко вајање Стевана Раичковића – песничка самосвест у циклусу Разговор са иловачом и песми „Из мрака те, песмо, зовем, из ничега - Marinkov, Jelena (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2021)
У раду ћемо анализирати манифестације песничке самосвести у поезији Стевана Раичковића – у циклусу Разговор са иловачом и у песми „Из мрака те, песмо, зовем, из ничега“. Служећи се херменеутичким приступом, настојаћемо да покажемо да се развојност песничке самосвести манифестује кроз семантичко обликовање мотива земље (иловаче), док се ауторефлексивност и металиричност испољавају у примерима експлицитног и имплицитног autopoiesisa. Интерпретацијом начина на који је мотив земље уобличен у вези с темом поезије открива се механизам конструисања аутопоетичких елемената. Заузимањем аналитичке перспективе утврдићемо да тематизација односа између песника и његове творевине резултира сумњом у могућност аутентичног певања.
Keywords: Стеван Раичковић; Разговор са иловачом; „Из мрака те, песмо, зовем, из ничега“; мотив иловаче; песничка самосвест; autopoiesis