Концепт времена и смрти у Шекспировим сонетима - Andrejevic, Ana M. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2019)
Песник ренесансног сонета конвенционално описује узвишену љубав према идеализованој жени, која је често неосвојива. Међутим, Шекспирови сонети упућени жени откривају њену сексуалну природу и ружноћу њеног лика и карактера, док они посвећени мушкарцу идеализују љубав. Осим ове разлике, Шекспирови сонети су личнији и елегичнији од свих сонета његових претходника, због изражене песникове опседнутости разарајућим ефектом времена. Аутор рада ће се фокусирати на такве Шекспирове експресије, а акценат ће бити стављен на оне сонете у којима су страх од смрти, променљивости и пролазности живота доминантна осећања. Одабиром ових општих мотива за анализу избећи ће се традиционална подела Шекспировог циклуса сонета на оне упућене мушкарцу (1–126) и оне упућене црној дами (127–154).