Деконструкција жанра у роману Беснило Борислава Пекића - Vladušić, Slobodan V. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2018)
У раду се испитују аутопоетички искази Данијела Леверкина, јунака романа Беснило, Борислава Пекића. Показаће се да управо ова компонента романа доводи у питање његову наоко једноставну жанровску одредницу. Поетичка мисао у овом роману има своју процесуалност: она води од сведочанства ка причи која мора да контекстуализује сведочанство, како би потврдила своју хуманистичку оријентацију. У тој недовољности сведочанства и потреби за причом, препознајемо кључну разлику између Кишове естетизације сведочанства и Пекићеве фикционализације сведочанства. У другом делу рада анализира се мотив Леверкиновог прекида писања свог аутопоетичког дневника, те лика Габријела који је Леверкинов настављач, у контексту прекида писања које се тематизује у Андрићевом Омерпаши Латасу, те Црњансковог настојања да обликом суицида кнеза Рјепнина (у Роману о Лондону) симболички напусти простор Лондона.