Карактеристике личности као предиктори депресивности, анксиозности и стреса код ученика завршних разреда средњих школа - Vujičić, Milena M.; Ranđelović, Dušan J. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2017)
Полазећи од модела структуре личности Великих пет, основни циљ спроведеног истраживања је био испитивање предиктивне моћи особина личности у испољавању депресивности, анксиозности и стреса код ученика завршних година средњих школа. Испитивање је спроведено на узорку од 977 ученика треће и четврте године из десет средњих школа у Нишу. Полна структура узорка била је 369 младића и 607 девојака. У истраживању су коришћени следећи инструменти: Скала депресивности, анксиозности и стреса (DASS-21; Lovibond and Lovibond, 1995) и Инвентар Великих пет (Big five Inventory – BFI: John, Donahue and Kentle, 1991). Резултати су показали да регресиони модел који чине особине личности (екстраверзија, пријатност, савесност, неуротицизам и отвореност ка искуству) објашњава 26% критеријумске варијабле анксиозност. Највећи појединачни допринос у предикцији ове варијабле има особина личности неуротицизам (β=.34, p<0.01). Остале особине личности које статистички значајно доприносе предикцији критеријумске варијабле су екстраверзија (β=-.17, p<0.01), пријатност (β=-.14, p<0.01) и савесност (β=-.17, p<0.01). Исти модел објашњава 37% критеријумске варијабле стрес. Највећи појединачни допринос у предикцији стреса има особина личности неуротицизам (β=.57, p<0.01). Осим тога особина личности пријатност статистички значајно је повезана са стресом, али је корелација ниског интензитета (β=-.08, p<0.01), као и особина личности отвореност ка искуству (β=.05, p<0.05). Овај модел објашњава 27% критеријумске варијабле анксиозност. Највећи појединачни допринос у предикцији ове варијабле има особина личности неуротицизам (β=.45, p<0.01), док постоји статистички значајна повезаност и између особина личности пријатност (β=-.06, p<0.05) и савесност (β=-.12, p<0.01). Резултати показују да постоји разлика између младића и девојака у изражености анксиозности (t=-2.96, p<0.01) и стреса (t=-5.01, p<0.01). Код девојака су ова емоционална стања израженија. Нема разлика у изражености депресивности, анксиозности и стреса између ученика трећег и четвртог разреда средње школе на испитаном узорку. Овим истраживањем су потврђене претпоставке о улози особина личности у испољавању негативног афективитета, али се на основу њих само делимично могу објаснити депресивност, анксиозност и стрес. Стога би требало укључити и друге потенцијалне корелате, са нагласком на факторе који уобичајено делују у периоду адолесценције коме припадају и испитаници овог узрока.