Косовско предање као подстицај уравнотеженом карактеру идентитета – или поглед без претензија - Marković, Saša M.; Zobenica, Adela J. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2015)
Савремени идентитет српског народа налази се у незавидној ситуацији. Оптерећен изанђалим употребним формама у којима се губи суштинско одређење, а које временом постаје и беспотребно, термин идентитет, упркос многим спорним становиштима имао је у нечему утешни континуитет своје детерминисаности. Реч је о напајању идентитета српског народа кроз тумачење историјског контекста односа Срба према Косовском боју и територији Косова и Метохије. Модерна српска држава, у последња два века, а ослањајући се на национална и романтичарска искуства и других европских народа тражила је сопствене темеље у историјском памћењу које је подсећало на догађаје који су могли да хомогенизују народ око елите у тежњни за сопственим националним изразом. Народно предање о подвижништву на Косову Пољу била је незаобилазна баштина из које се стварала српска нација. Пораз и слободарска жртва, без обзира на њихово научно осведочење, били су подстицај за мотив обнове српске државе. Овај наратив био је усвојен у времену политичке афирмације нације и нудио је есхатолошки мотив у формирању идентитета. Интелектуална елита код Срба, подстакнута идејама просветитељства, рационализма, национализма и либерализма суочавала се са изазовима контекста историјске реалности у којој је живео српски народ. Сабијен између интереса двају великих царства, Срби су сачували сећање на своје царство, његов пораз и правоверну жртву. И Срби из Војводине, али и сви Срби, тзв. ’’пречани’’, посвећени идентичном циљу, у бројним сегментима државничке и националне борбе и њени предводници, врло често су изрицали своје становиште о Косовском предању и његовој улози. Емотивна стајалишта у вези са Косовом била су чест узрок патриотског надахнућа чије су последице могле да буду и одговорна национална и државна политика али и уобразиља о сопственој величини и вредности. У лутању између ових граничних ставова, било је много и оних који су били и одушевљени и самоуверени, али и разочарани и неспокојни.