Комично олакшање и друштвена субверзија у „Хамлету“ - Andrejević, Ana M.; Dilparić, Branislava M.; Zečević, Snežana M. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2026)
Трагедија у класичној поетици подразумева приказ озбиљне радње без комичних епизода и ликова. Насупрот томе, Вилијам Шекспир нарушава ову норму интегрисањем комичних сцена у саму структуру трагичког дискурса. Полазна теза рада јесте да комично олакшање у трагедији нема јединствену функцију, већ да се у Хамлету појављује као сложен драматуршки и идеолошки механизам. Комичне епизоде не служе искључиво смањењу трагичног интензитета, већ отварају дискурзиван простор унутар драме у којем се обликују и преиспитују друштвене хијерархије и облици институционалне контроле. Анализа сцена са Полонијем, Розенкранцом и Гилденстерном, Озриком и гробарима указује на динамичну хијерархију комичних функција, која обухвата распон од дворске комике усмерене ка стабилизацији постојећег поретка до карневалских облика смеха који доводе у питање класне разлике и ауторитет моћи. Теоријски оквир рада утемељен је на Бахтиновом концепту карневализације, уз допунске увиде новог историзма и психоаналитичких тумачења хумора, што омогућава да се комично олакшање у Хамлету сагледа као органски део драмске структуре који продубљује трагични смисао и разоткрива њене унутрашње идеолошке противречности.