Забрана злоупотребе права у српском праву: правноисторијска анализа норме у периоду између два грађанска законика - Boranijašević, Vladimir D.; Radulović, Srđan M. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2026)
Како би субјекти права могли да остваре своје материјалне или нематеријалне интересе, правни поредак признаје им низ субјективних права и појединачних овлашћења. Њихово вршење директно афирмише правни поредак, а посредно доприноси остваривању циљева којима он тежи. То је правило. Међутим, вршење права, у појединим ситуацијама, може представљати и негацију права. Мада звучи контраинтуитивно, понашање субјекта може се квалитативно изједначити са противправним, иако се он заправо све време кретао у границама својих овлашћења. Оваква поступања компромитују правни поредак и неопходно је најпре препознати их правилно, а затим их и санкционисати. Забрана злоупотребе субјективних права један је од основа за додатну корекцију поступања правних субјеката. Историја абузивног вршења права, као правно-технички уобличеног института, у нашем праву може се пратити од доношења Српског грађанског законика. Како је Република Србија иницирала поступак израде новог Грађанског законика, правилно разумевање норме чија еволуција траје безмало два века, од огромног је научног, друштвеног и практичног значаја. У раду представљамо резултате теоријско-емпиријског истраживања на основу којег су препознате маркантне фазе у развоју овог института. Истраживање је спроведено примарно коришћењем техника нормативног метода у његовој историјској, позитивној, делом и упоредноправној варијанти. Резултати истраживања изложени су хронолошки и прате динамику измена и допуна релевантних прописа.