Есеј о посматрању рода кроз призму перформативности у теорији Џудит Батлер - Sporea, Danijel G. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2026)
Посматрање рода у постмодерном дискурсу отворило је питање концептуалности, где важну премису представља чињеница да род није статичан, већ да се стално мења. Када кажемо да је род културно обликован заправо мислимо на то да је формиран на одређеној друштвеној и културној основи. Тако гледано, род постаје једна врста „достигнутог статуса”, тј. нешто што се конструише не само културним и друштвеним него и психолошким средствима. Прецизније, род се успоставља, ствара или манифестује, при чему се услед свакодневних интеракција у процесу социјализације понавља, како би у крајњој линији сам себе структурирао. Полазну основу за овај рад представља филозофско мишљење познате ауторке Џудит Батлер, која је у свом делу Невоља с родом, анализирајући род на теоријској равни, „успоставила” контуру теорије перформативности. У складу с тим, један од циљева овог рада јесте аналитичко-критичко разматрање тезе о роду као перформативу. Схватање рода Џудит Батлер почива на постулату да „нико није род од самог почетка” и да, заправо, „ваше понашање ствара ваш пол”, односно креира обрисе рода као перформатива. У том контексту, може се рећи да род, као резултат своје принуде, временом постаје нестабилан. Развијање рода у теорији перформативности – једноставној лингвистичкој конвенцији која нас приморава да се понашамо другачије, иако смо у том понашању свесни да на неки начин изнова изводимо или стварамо род, отвара простор за анализу нашег дискурса о роду у једном симболично-дискурзивном поретку.