Консоцијализам као минимални стандард нормативне политичке теорије - Semenov, Andrej A.; Nedeljković, Zoran D. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2025)
Политичка теорија тежи да артикулише шта правда захтева под идеалним (или готово идеалним) условима. Међутим, у дубоко подељеним друштвима, где је сама структура заједничког грађанства упитна, такве тежње могу скренути пажњу са хитнијих питања: који облици политичког поретка су морално прихватљиви под ограничењима? Шта чини крхки мир нормативно одбрањивим када је консензус ван домашаја? Централни аргумент овог чланка је да консоцијализам, задржавајући свој примарни фокус (институционални инжењеринг), треба да буде препознат и као облик минималне нормативне теорије. Механизми консоцијализма – подела власти, међусобни вето, сегментна аутономија – одраз су не само прагматичног компромиса већ у себи садрже и морално резоновање утемељено у плурализму вредности, недоминацији и миру као неопходном предуслову за правду. Ваља признати да су критичари суштински у праву када указују на ограничења консоцијализма у погледу учвршћивања елите и демократског дефицита. Mеђутим, ова критика претпоставља да консоцијализам тежи да постигне исте идеале као либерална или делиберативна демократија. Сасвим супротно, овај рад показује да су амбиције консоцијализма далеко скромније, и управо ту лежи и његова снага – консоцијализам је погоднији у дубоко подељеним друштвима где теорије вишег реда доживљавају неуспехе. Дакле, уместо да одбацимо консоцијализам као постполитички или морално дефицитан, ми га препознајемо као теорију ограничене легитимности која даје приоритет инклузији и обуздавању конфликата у односу на трансформацију. Другим речима, у друштвима где постоји опасност од грађанског рата или ауторитарне доминације, минимални морал консоцијализма је не само одбрањив већ и неопходан. Преобликовањем консоцијализма као референтне тачке за нормативну теорију, проширујемо обим политичке филозофије како бисмо укључили неидеалне услове, али и постављамо тест политичкој теорији који нам говори како изгледа праведно друштво онда када правда мора почети са преживљавањем.