Утицај Броковог рада на српску дијалектологију - Milosavljević, Tanja Z.; Savić-Grujić, Ana R. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2025)
Говори призренско-тимочке дијалекатске области представљају најпотпуније проучен део српског језичког простора. Ове говоре проучавали су многи како домаћи тако и инострани слависти, али је први међу њима био норвешки слависта и фонетичар Олаф Брок, професор словенских језика у Ослу. Олаф Брок је током службених обилазака словенских земаља стекао изванредно знање словенских језика и друштвених прилика на тим подручјима. Будући да су у фокусу његове пажње пре свега били гранични говори, године 1901. Комисија за Балкан Аустријске академије наука поверила му је задатак да у Србији изучава најјужније српске дијалекте, који су по језичким особинама специфични и различити од осталих српских говора, те потврди њихову припадност српском језику. У овом тексту је на основу доступних записа и излагања српских дијалектолога о Олафу Броку и резултатима његовог рада на пољу проучавања најјужнијих српских дијалеката реконструисана рецепција славног норвешког лингвисте у српској дијалектологији. Рад представља омаж аутору поводом 120 година од објављивања монографије Die Dialekte des südlichsten Serbiens, која означава почетак систематског и темељног изучавања говора призренско-тимочког дијалекта, односно почетак историје науке о српским дијалектима. Ова монографија, објављена на немачком језику у Бечу 1903. године, утрла је пут будућим интензивним и плодоносним истраживањима српских дијалеката. О месту, достигнућима и важности Брокових истраживања на пољу проучавања најјужнијих српских дијалеката, различитим поводима, говорили су еминентни домаћи и страни језички стручњаци, одајући му „признање и достојну хвалу” (Белић, 1905, стр. CI). Без обзира на то што је монографија Die Dialekte des südlichsten Serbiens у знатној мери постала неактуелна после појаве Белићевих Дијалеката источне и јужне Србије (1905), чињеница је да је Брок „учинио подвиг достојан поштовања” (Ивић, 1994, стр. 57). Нажалост, ни после 120 година ова значајна монографија није преведена на српски језик, што представља један од задатака српске научне јавности.