О програмском заснивању збирки портрета уметника и њихових дела у XVI веку - Milosavljević, Angelina R. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2023)
Порекло идеје да се формирају уметничке збирке у различитим социокултурним контекстима представља посебан проблем историје музеја, с једне стране, и институционализације уметности, са друге стране. Још увек су недовољно пажње добили изрази намера да се поједине збирке, нарочито уметничке, оформе ради очувања сећања на уметничка дела и ликове њихових стваралаца. Стварање уметничких збирки, а са њима и збирки портрета уметника, резултат је положаја који су ликовне уметности, нарочито сликарство, добијале од почетка XV века и надаље, али и установљења вредносног система уметности у уметничкој теорији XVI века. Са друге стране, желимо да укажемо на претече ове тежње у колекцији портрета славних људи коју је Паоло Ђовио почео да формира 1521. године, портрете уметника које је у својој кући у Арецу насликао Ђорђо Вазари, те нешто позније графичке приказе портрета уметника који су се нашли у другом издању његових Живота из 1568. године, као мнемоничка пратња литерарних портрета. Паралелно са припремом илустрованог издања Живота припремало се и заснивање Академије цртежа у Фиренци, основане 1563. године, чијим Статутом је програмски уведена потреба да се формира збирка портрета уметника и уметничка збирка сачињена од њихових остварења која је требало да служе, првенствено, у дидактичке сврхе, али и у сврху очувања сећања на уметничке претке.