Психолошка наука од „објави или нестани“ до „веруј, али провери“ - Keljanović, Anđela D. (Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini, 2021)
У време када су социјални психолози веровали да могу да буду поносни на своју дисциплину дошло је до разорне вести да је Дидерик Стапел починио велику научну превару. Овај догађај се поклопио са почетком расправе о поверењу у психолошке налазе. Убрзо је уследио извештај серије од 9 студија које нису успеле да понове „професорску студију“. Ови резултати репликација били су запањујући због ранијих извештаја о успешним репликацијама. Услед постојања кризе поверења у резултате истраживања на терену, Open Science Collaboration спровео је након тога репликацију 100 корелационих и експерименталних студија објављених 2008. у часописима Psychological Science, Journal of Personality and Social Psychology и Journal of Experimental Psychology: Learning, Memory, and Cognition. Од 97% оригиналних студија које су имале позитиван ефекат, реплицирано је 36%. Међутим, и њихови налази су доведени у питање, рачунањем бајесовог фактора. Осим превара, и упитне истраживачке праксе настале услед пристрасности у објављивању које резултирају лажно позитивним налазима подривају поверење у ваљаност резултата психолошких истраживања. Можда је најскупља грешка лажно позитивних налаза погрешно одбацивање нулте хипотезе. Међутим, да је Стапел (2011) потврдио нулту хипотезу или да је Барг (1996) открио да примовање учесника не утиче на брзину ходања или да су Дајкстерхојс и Ван Книпенберг (1998) објавили да учесници примовани речју „професор“ нису побољшали свој учинак на задатку, нико не би био заинтересован за њихове налазе. Нулти налази су занимљиви само ако су у супротности са главном хипотезом изведеном из теорије или су у супротности са низом ранијих студија. Чињеница да се добро експериментално истраживање обично спроводи са циљем да се тестирају теорије, истраживачи никада не могу бити сигурни јесу ли одабрали оптималну операционализацију датог конструкта. Како истраживачи никада не могу бити сигурни да су правилно операционализовали теоријске конструкте које процењују и да ли су били успешни у контроли трећих варијабли које могу бити одговорне за њихове резултате, теорија никада не може бити доказана као истинита.