Prilog unapređenju menadžmenta u logistici odbrane - Ljubojević, Srđan D.; Andrejić, Marko D.; Dragović, Nebojša K. (Vojnotehnički glasnik / Military Technical Courier, 2013)
U radu su sadržana teorijska i praktična znanja čijim ovladavanjem se stvaraju preduslovi za unapređenje menadžmenta u oblasti odbrane kao važne državne funkcije i njenom logističkom sistemu. Reforma državne administracije – uprave, radi jačanja poverenja brojnih stejkholdera i smanjenja birokratizacije, a u cilju efikasnijeg i efektivnijeg poslovanja, odvijala se u skladu sa specifičnostima svake države i njenog istorijskog nasleđa, ali je opšti trend prelazak na decentralizovanu javnu upravu (sektor), zatim na novi javni menadžment i na aktuelni model upravljanja javnim vrednostima. Promene u širem okruženju, pre svega globalizacija i internacionalizacija poslovanja i talas ekonomskog i socijalnog restruktuiranja firmi i uključivanje menadžera i radnika u te tokove, zahtevaju adekvatne strukturne promene u svim organizacionim sistemima, pa i u sistemu odbrane i njegovom logističkom sistemu. Promene se sprovode da bi se sprečilo da sistem dođe u neželjeno stanje ili da što pre iz njega izađe, ukoliko je takvo stanje nastupilo. Unapređenje menadžmenta u logistici odbrane, kao delu javnog sektora sa birokratskim modelom organizacionog dizajna, doprinosi unapređenju funkcionisanja i razvoja logistike odbrane i odbrane uopšte, unapređenju spsosobnosti logističkog sistema i bržem i kvalitetnijem razvoju. Unapređenje menadžmenta u logistici odbrane podrazumeva dobro poznavanje teorije i prakse menadžmenta, uticaja oblika vlasništva i tržišta na upravljanje, funkcionisanja javnog ali i ostalih makroekonomskih sektora, veće otvaranje prema okruženju i razmenu znanja, informacija i naučenih lekcija, sa međunarodnim okruženjem. U cilju povećanja efektivnosti i efikasnosti upravljanja kombinuju se dostignuća različitih organizacijskih škola i formiraju se nove forme vlasništva. Jača organizaciona demokratija i participacija zaposlenih i menadžera kreće se u dva pravca: veće učešće u vlasništvu i veće učešće u donošenju odluka. Time su se interesi između najvažnijih internih stejkholdera (vlasnici, menadžeri, zaposleni) približili i delom izjednačili. Selektuju se, obrazuju i obučavaju novi menadžeri, od ljudi sa strateškom vizijom, koji osećaju budućnost i načine da se ista ostvari.