Iglov sindrom - Kiralj, Aleksandar; Ilić, Miroslav; Pejaković, Bojan; Markov, Borislav; Mijatov, Saša; Mijatov, Ivana (Vojnosanitetski pregled, 2015)
Uvod. Iglov sindrom se definiše kao skup simptoma nastao usled elongacije stiloidnog nastavka ili mineralizacije stilohioidnog kompleksa koji se sastoji od: stiloidnog nastavka, stilohioidnog ligamenta i malog roga hioidne kosti. To je redak entitet koji obično se u kliničkoj praksi slučajno dijagnostikuje. Karakterišu ga simptomi u vidu rekurentnog bola u predelu grla i lica, disfagija, odinofagija, osećaj stranog tela u grlu, otalgija i bol u vratu. Iglov sindrom leči  se konzervativno (ubrizgavanje lokalnog anestetika u stiloidni nastavak i stilomandibularni ligament) ili hirurški. Sama patogeneza i lečenje ovog sindroma uzrok su mnogobrojnih debata, i ostavljene su različite teorije. Prikaz slučaja. Prikazali smo dva bolesnika sa slučajno dijagnostikovanim Iglovim sindromom. Prikazana su dva tradicionalna hirurška pristupa stiloidektomije (uklanjanja izduženog dela stiloidnog nastavka): intraoralni pristup i ekstraoralni pristup. Bolesnici su bili muškarci, starosti 49 i 34 godine sa bilateralnim i unilateralnim produženim stiloidnim nastavkom. Kod prvog bolesnika urađena je unilateralna desna stiloidentomija intraoralnim pristupom, a kod drugog desna stiloidektomija ekstraoralnim pristupom. U oba slučaja postoperativni tok bio je uredan, bez navođenja tegoba sa redovnim postoperativnim kontrolnim pregledom Zaključak. Obe hirurške tehnike (intraoralnim i ekstraoralnim pristupom) imaju mnogo prednosti i nedostataka. Veruje se da je dužina stiloidnog nastavka ili kalcifikovani stilohioidni ligament odlučujući parametar za izbor tehnike i pristupa.
Keywords: temporomandibular joint disorders||; ||temporomandibularni zglob; poremećaji; diagnostic techniques and procedures||; ||dijagnostičke tehnike i procedure; oral surgical procedures||; ||hirurgija; oralna; procedure