Napuštanje aviona izbacivim sedištem: analiza katapultiranja pilota Vojske Srbije u periodu od 1990. do 2010. godine - Pavlović, Miroslav; Pejović, Janko; Mladenović, Jovan; Čekanac, Radovan; Jovanović, Dalibor; Karkalić, Radovan; Randjelović, Danijela; Djurdjević, Slaviša (Vojnosanitetski pregled, 2014)
Uvod/Cilj. Povrede nastale katapultiranjem predstavljaju problem za ratno vazduhoplovstvo. Rizik od nastajanja povreda još uvek je visok i kreće se od 30% do 50%. Cilj ove studije bio je da se odrede faktori koji doprinose povredama u vazduhoplovstvu (V) i protivvazdušnoj odbrani (PVO) Vojske Srbije u poslednje dve dekade. Metode. Analizirani su svi slučajevi katapultiranja u V i PVO Vojske Srbije u periodu 1990–2010. Prikupljeni podaci odnosili su se na: tip vazduhoplova, generaciju (tip) izbacivog sedišta, starost pilota, iskustvo sa katapultiranjem, uzrok katapultiranja, aerodinamičke parametre koji prethode katapultiranju (vazdušna brzina, visina, položaj vazduhoplova), stanje upravljivosti aviona, vreme iskakanja, težina povreda (teške telesne povrede – TTP; lake telesne povrede – LTP; bez povreda). Zbog mogućnosti lakšeg poređenja sa drugim zemljama, korišćena je klasifikacija Američkog ratnog vazduhoplovstva za teške telesne povrede koja podrazumeva: bolničko lečenje preko pet dana, gubitak svesti preko 5 minuta, prelome kostiju, iščašenje zglobova, povrede unutrašnjih organa, sve opekotine III stepena, sve opekotine II stepena koje zahvataju preko 5% površine tela. Rezultati. U navedenom periodu bilo je 52 katapultiranja (51 pilot i jedan mehaničar letač), na ukupno 44 aviona. Starost pilota bila je u rasponu od 22 do 46 godina, prosečno 32 godine. Teške telesne povrede bile su zastupljene kod 25,49% pilota. Od svih katapultiranih pilota 9,61% imalo je prelome torakalne kičme, 11,53% prelome nogu, 3,48% prelome ruku. Od svih TTP prelom torakalne kičme bio je zastupljen kod 38,46% katapultiranih pilota. Niko od pilota nije imao prethodno iskustvo sa katapultiranjem. Zaključak. Naši rezultati ukazuju da je neophodno sprovođenje mera prevencije. Magnetna rezonanca mora biti uključena u standardnu proceduru selekcije pilota, kao i u proceduru nakon katapultiranja. Potrebno je podići nivo fizičke kondicije. Takođe, potrebno je vršiti obuku na trenažeru izbacivog sedišta.