Implantatna stabilnost i nivo marginalne kosti kod cirkonijum endoosealnih implantata sa mikrostrukturiranom površinom: tromesečna eksperimentalna studija na psima - Delgado-Ruiz, Rafael Arcesio; Marković, Aleksa; Calvo-Guirado, Jose Luis; Lazić, Zoran; Piattelli, Adriano; Boticelli, Daniele; Mate-Sanchez, Jose Eduardo; Negri, Bruno; Ramirez-Fernandez, Maria Piedad; Mišić, Tijana (Vojnosanitetski pregled, 2014)
Uvod/Cilj. Modifikacija površine implantata može uticati na njegovu mehaničku stabilnost kao i na dinamiku i kvalitet periimplantatnog koštanog zarastanja. Cilj ove tromesečne eksperimentalne studije na psima bio je da se ispita stabilnost implantata, nivo marginalne kosti i odgovor koštanog tkiva na cirkonijum endoosealne implantate sa dve intraosealne površine mikrostrukturirane laserom u poređenju sa peskiranim cirkonijum implantatima čija površina nije mikrostrukturirana kao i sa titanijum implantatima čije su površine peskirane i nagrižene visokom temperaturom. Metode. Karakterizacija površine implantata učinjena je optičkom interferometrijskom profilometrijom i analizom energetskog spektra pri difrakciji X-zračenja. Ukupno 96 implantata (prečnika 4 mm i dužine 10 mm) ugrađeno je nasumično i obostrano u donju vilicu kod 12 pasa (lisičara) i podeljeno u četiri grupe po 24: kontrolna (titanijum implantati); grupa A (peskirani cirkonijum implantati); grupa B (peskirani cirkonijum implantati sa mikrokanalima u koronarnoj trećini); grupa C (peskirani cirkonijum implantati sa mikrokanalima duž cele površine). Svi implantati su odmah opterećeni. Meren je obrtni momenat pri ugradnji implantata, vrednosti periotesta, radiografski nivo marginalne kosti i obrtni moment za uklanjanje implantata tokom tromesečnog perioda praćenja. Međuspoj kosti i implantata iz svake grupe ispitivan je kvalitativnom skenirajućom elektronskom mikroskopijom (SEM). Rezultati. Veći obrtni momenat zabeležen je pri ugradnji implantata kod grupe C i kontrolne grupe (p < 0,05). U ispitivanom vremenskom periodu, vrednosti periotesta uvećavale su se srazmerno obimu mikrostrukturiranja površine i to: grupa C > kontrolna grupa > grupa B > grupa A (p < 0,05). Radiografskom analizom utvrđen je minimalni gubitak marginalne kosti u trećem mesecu praćenja oko cirkonijum implantata sa mikrokanalima (grupa B i C) i kontrola u poređenju sa implantatima grupe A (p < 0,05). Vrednosti obrtnog momenta za uklanjanje implantata vremenom su se uvećavale u svim grupama na sledeći način: grupa C > kontrolna grupa > grupa B > grupa A (p < 0,05). Kod implantatnih površina grupa B i C, SEM je pokazala dodatni rast koštanog tkiva unutar mikrokanala koji odgovara njihovom obliku i pravcu. Zaključak. Formiranje mikrokanala duž cele intraosealne površine cirkonijum endoosealnih implantata povećava primarnu i sekundarnu implantatnu stabilnost, podstiče urastanje koštanog tkiva i održava nivo marginalne kosti.