Uticaj hidrotermalno sintetisanog hidroksiapatita na zarastanje koštanih defekatakod pasa sa ili bez tretmana kortikosteroidima - Marković, Dejan; Jokanović, Vukoman; Petrović, Bojan; Perić, Tamara; Vukomanović, Biserka (Vojnosanitetski pregled, 2014)
Uvod/Cilj. Autogeni koštani graftovi predstavljaju zlatni standard u stomatologiji za popunjavanje koštanih defekata. Studija je sprovedena kako bi se ispitala efikasnost višefaznog karbonatnog hidroksiapatita (HA), dobijenog hidrotermalnam metodom, kao zamene za kost kod in vivo zarastanja koštanih defekata. Procena efikasnosti izvršena je patohistološkom analizom na pacovima (Sprague Dawley). Metode. Koštani defekti načinjeni su u alveolarnoj kosti ekstrakcijom bočnih zuba kod 12 pacova. Eksperimentalne životinje prvo su bile podeljene u dve grupe. Prva, kontrolna grupa, bila je bez terapije, dok je druga, eksperimentalna grupa intramuskularno dobijala kortikosteroidnu terapiju i to metilprednizolon i deksametazon. Ekstrakcija bočnih zuba izvršena je nakon resorpcije izazvane terapijom kortikosteroidima. Ekstrakcione rane ispunjene su hidroksiapatitom čestica veličine 50–250 µm, a uzorci uzeti iz postekstrakcionih defekata alveolarne kosti analizirane su patohistološki. Rezultati. Patohistološkom analizom potvrđena su biološka osteokonduktivna svojstva primenjenog materijala. Intenzivni rast nove kosti unutar alveolarnog grebena jasno je uočen u obe grupe eksperimentalnih životinja. Karbonatni HA dobijen hidrotermalnim metodom inicirao je formiranje kosti preko površine defekata, potvrđujući efikasnost njegove primene kod koštanih defekata. Do potpune resorpcije materijala došlo je posle 25 nedelja. Zaključak. Ispitivani hidroksiapatit u potpunosti zadovoljava kliničke zahteve kao zamena za kost, poštujući ograničenja eksperimentalne namene studije. Zbog mikrostrukture materijala došlo je do kompletne resorpcije tokom perioda posmatranja. Lečenje kortikosteroidima nije značajno uticalo na stvaranje nove kosti u predelu potekstrakcionih defekata.