Eksperimentalni model empijema pleure kod kunića: zašto, kako i šta dalje - Cvijanović, Vlado; Vojvodić, Danilo; Djurđević, Dragan; Jović, Milena; Stanić, Vojkan; Sekulović, Leposava; Perić, Tijana (Vojnosanitetski pregled, 2014)
Uvod/Cilj. Primena novih metoda lečenja u cilju sprečavanja razvoja fibrotoraksa, kao krajnje komplikacije empijema zahteva prethodno ispitivanje na eksperimentalnim životinjama. Cilj rada bio je standardizovanje postupaka za ustanovljavanje pouzdanog eksperimentalnog modela empijema kod kunića. Metode. U eksperimentu je korišćeno 15 činčila kunića mase od 2 300 do 2 800 g. Eksperimentalnu grupu činilo je 12 kunića, a kontrolnu tri. Prvog dana eksperimenta, u desni pleuralni prostor kunića iz eksperimentalne grupe stavljeno je 0,4–0,5 mL terpentina u cilju izazivanja sterilnog eksudativnog pleuritisa. Nakon 24 sata u pleuralni prostor stavljen je 1 mL Staphylococcus aureus-a i 1 mL Escherichia coli bakterija iste koncentracije (4,5 ´ 108 bakterija/mL). Torakocenteza je rađena 24, 48, 72 i 96 časova nakon primene bakterija radi dobijanja uzoraka pleuralne tečnosti. U ovim uzorcima određivane su vrednosti leukocita (Le), laktat dehidrogenaze (LDH), glukoze, pH u pluralnoj tečnosti i prisustvo bakterija. U toku eksperimenta životinje nisu dobijale antibiotik, a žrtvovane su sedam dana od primene bakterija letalnom dozom barbiturata iv. Patohistološki su pregledana sva pluća sa empijemom svih eksperimentalnih životinja, kao i pluća jedne kontrolne životinje. Rezultati. Kod četiri životinje dobijen je oskudan bistar sadržaj, ili sadržaja nije bilo prilikom punkcija 24 i 48 časova od primene bakterija. Kod preostalih 8 eksperimentalnih životinja srednja vrednost Le u izlivu 24 časa nakon primene bakterija bila je: 34,75 ± 6,13 ´ 109/L, LDH 17,000 ± 4,69 U/L, glukoze 1,23 ± 0,45 mmol/L, a pH 6,975 ± 0,15. Navedene vrednosti ispunjavaju kriterijume za proglašavanje izliva empijemskim ili kompleksnim, komplikovanim izlivom (LDH > 1 000 U/L, glukoza < 2,31 mmol/L i pH < 7,20). Bakteriološke kulture bile su pozitivne kod pet od osam prvih uzoraka, a nakon 48 časova samo kod dva uzorka pleuralnog izliva. Utvrđeno je postojanje pozitivne korelacije između broja leukocita i vrednosti LDH (r = 0,071, p < 0.001), a negativne korelacije između broja leukocita i vrednosti glukoze (r = 0,864, p < 0.001) i broja leukocita i vrednosti pH izliva (r = 0,894, p < 0.001). Vrednost glukoze nakon 48 sati (3,23 ± 0,44 mmol/L) i pH nakon 72 sata (7,22 ± 0,03), izašle su iz okvira empijemskih vrednsoti. Zaključak. Kreiranje eksperimentalnog modela empijema veoma je delikatan posao, sa neizvesnim uspehom. Dobar eksperimentalni model od suštinskog je značaja za proučavanje pleuralne patologije. U cilju što boljeg pleuralnog odgovora napravili smo model sa dve humane patogene bakterije. Dobili smo zadovoljavajuće rezultate, mada slabije od onih koji su objavljeni u literaturi.