СТРАТЕШКА АУТОНОМИЈА РУСИЈЕ У МЕЊАЈУЋЕМ МЕЂУНАРОДНОМ ОКРУЖЕЊУ И ПОСЛЕДИЦЕ ПО РЕГИОНАЛНУ БЕЗБЕДНОСТ БАЛКАНА - Proroković, Dušan (Srpska politička misao, 2024)
Промене карактера и интензитета међународних односа узрокују и промене стратешких приступа кључних актера. Текуће и будуће деловање пројектује се у складу са новонасталим околностима, услед тога мењају се досадашње доктрине. У том контексту овим радом анализира се промена приступа Русије након фебруара 2022. године која се одражава како на унутрашњу, тако и на спољну политику. Циљ Русије је осигуравање стратешке аутономије у односу на колективни Запад, а то подразумева и примену концепта проширеног одвраћања уместо инсистирања на нуклеарном одвраћању. Циљ истраживања је анализа остваривања стратешке аутономије Русије применом концепта проширеног одвраћања по регионалну безбедност Балкана. За то се користе методе анализе дискурса (усмерења руске политике) и анализе садржаја (појединих стратешких докумената и изјава репрезентативних званичника), студије случаја (балкански регионални оквир) и синтезе. Истраживање је спроведено ослањањем на теоријски оквир неореализма, уз сагледавање држава као кључних актера међународних односа. Хипотеза која се доказује гласи да ће упркос непредвидивости даљих догађаја и недоречености стратегија великих сила, окретање Русије ка осигуравању стратешке аутономије оставити последице по регионалну безбедност Балкана, зато што ће индуковати сучељавање са НАТО на овом географском простору који је значајан за примену концепта проширеног одвраћања.
Keywords: стратешка аутономија; стратешко одвраћање; нуклеарно одвраћање; Русија; НАТО; Балкан