STARENJE KAO MODULATOR PATOFIZIOLOGIJE MULTIPLE SKLEROZE - Đuretić, Jasmina (Srpski medicinski časopis Lekarske komore, 2026)
Populacija starijih pacijenata sa multiplom sklerozom se značajno povećava, uključujući osobe sa kasnim (nakon 50. godine) i veoma kasnim (nakon 60. godine) početkom bolesti. Starenje moduliše imunski i nervni sistem, doprinoseći transformaciji kliničkog toka u progresivni obrazac i povećanju rizika za razvoj progresije bolesti nezavisno od relapsa (PIRA). Takođe, multipla skleroza sa početkom u kasnijem životnom dobu karakteriše se češćim progresivnim fenotipom, manjom pojavom inflamatornih relapsa i kraćim vremenom do ostvarivanja invaliditeta. Starenje imunskog sistema (imunosenescencija) dovodi do sužavanja raznovrsnosti T-ćelijskog receptorskog repertoara, promena u broju i funkciji CD4+ i CD8+ T-limfocita, kao i do disbalansa u odnosu efektorskih i regulatornih T-limfocita. Na nivou centralnog nervnog sistema starenje doprinosi neurodegeneraciji kroz povećanu degeneraciju oligodendrocita, disfunkciju mikroglije, akumulaciju gvožđa, oksidativni stres, disfunkciju mitohondrija i smanjenje neuroprotektivnih mehanizama. Smanjena proliferacija i diferencijacija neuralnih stem ćelija, kao i strukturne i funkcionalne promene glutamatnih receptora, prevashodno N-metil-D-aspartat receptora, dodatno kompromituju neuroprotektivne i reparativne mehanizme. Razumevanje interakcija starenja i patofizioloških mehanizama multiple skleroze ključno je za razvoj ciljanih terapijskih strategija za sve brojniju populaciju starijih pacijenata sa multiplom sklerozom. Cilj ovog rada je da, kroz integrativni pregled dostupne literature, sagleda ulogu procesa starenja u modulaciji ključnih patofizioloških mehanizama multiple skleroze.
Keywords: starenje; multipla skleroza; imunosenescencija; neurodegeneracija