Допринос Светог Максима Исповедника проблематици превазилажења створености - Vasiljević, Maksim (Sabornost - Teološki godišnjak, 2012)
Тематика истине бића представља темељни аспекат теологије, која се не бави питањем да ли Бог (као истинито биће) постоји или не постоји, већ се више занима за то како (на који начин) он постоји. Да би створено „биће“ примило спасење, односно тројични начин постојања који је ослобођен од пропадљивости и смрти, важно је да има одговарајућу везу са Богом, да заиста партиципира у њему. У тексту који следи, разматрамо појам „контингенције“ (стање условљености и неизвесности) људског постојања, и следствено томе, покушавамо да истражимо човеков напор да се ослободи од нужности, која је узрокована чињеницом створености. Кључна питања која овде постављамо су: Да ли је човек, онако како га ми знамо и какав нам је искуствено доступан, заиста „човек“? Шта значи „искупљење“ према схватању Светог Максима, тј, од чега се човек избавља? Шта су претпоставке (мере, границе или закони) које се односе на учешће човека у остварењу сопствене „егзистенције“ утемељене на егзистенцијалном моделу троједног Бога? Како дефинисати човекову способност и/или слабост у његовој потрази за личном заједницом са Богом, унутар граница историјских „догађаја“? У ту сврху, не испитујемо сам садржај партиципације, већ, првенствено, способност учесника–реципијента (човека). Разматрање ових питања је кључно за разумевање антропологије Светог Максима Исповедника. У овом раду изостављамо расправу по питању његове христологије и еклисиологије.
Keywords: cause||; ||створеност; weakness||; ||слабост; being||; ||биће; ability||; ||способност; communion||; ||заједница; participation||; ||учествовање; St. Maximus the Confessor||; ||Св. Максим Исповедник