FROM STATUS TO CONTRACT: THE BIOPOLITICS OF MODERN MARRIAGE AND THE LIMITS OF STATE INTERVENTION IN THE REPUBLIC OF SERBIA - Stjepanović, Bogdana M (Politička revija, 2026)
Усвајање Породичног закона Србијe 2005. године означило је прекретницу у односу државе према породичном животу, трансформишући брак из статусне институције у уговорни однос. Ова промена представља суштину шире неолибералне трансформације друштва, где држава кроз институционализацију брачног уговора промовише идеале индивидуализма. Иако овај процес делегира већу регулаторну моћ приватним лицима, држава не нестаје из приватне сфере, већ задржава свој утицај кроз нотарску процедуру, вршећи   специфичан   биополитички   надзор.   У овом контексту брачни уговор представља политичко оруђе које уноси тржишну логику у интиму, ефикасно замењујући механизме заштите из социјалистичког периода. Истраживање указује на то да структуралне баријере и даље спречавају стварну једнакост уговорних страна,  при  чему се посебно издваја „дилема избора“ обликована идеолошким илузијама и родно осетљивим асиметријама моћи. Из тог разлода се српска породица данас налази на раскршћу између традиционалних патријархалних структура и нових притисака глобализованог неолибералног поретка. Рад закључује да је за постизање стварне правде и једнакости страна уговорница неопходно напустити крути комерцијални модел и прихватити релациону теорију уговора, која омогућава држави да заштити достојанство слабије стране и спречи да брачни уговор постане инструмент доминације јаче уговорне стране.
Keywords: брачни уговор; биополитика; неолиберализам; аутономија воље; Србија; релациона теорија уговора