ТЕМЕЉИ СРПСКЕ ГЕОПОЛИТИЧКЕ ШКОЛЕ - Budimir, Zeljko; Stepić, Milomir (POLITEIA, 2019)
Практична геополитика дуго постоји у српској традицији, али се у научном смислу недовољно развила. Прави зачеци српске геополитичке мисли могу се пронаћи у антропогеографским радовима Јована Цвијића током првих деценија 20. века и његовом ангажману приликом формирања јужнословенске државе. Потом је наступио дуг дисконтинуитет, нарочито изражен после Другог светског рата због нацистичке злоупотребе геополитике. Ренесанса и истински развој српске геополитике почео је из егзистенцијалних националних разлога – када је дезинтеграцијом Југославије и у неповољним међународни околностима поново отворено српско питање. Од тада је сазрело четири генерације геополитичких стручњака, у чијим истраживањима постоји специфичан заједнички научни приступ, те се може констатовати да настаје аутентична српска геополитичка школа. Њена основна својства су да је посибилистичка, телурократска, интегралистичка, регионалистичка (балканска) и мултидисциплинарана, те да је, заједно са универзалном, успоставила и сопствену терминологију. Даљи напредак српске геополитичке школе зависиће од уважавања у политичко-дипломатској пракси, позиције у образовно-научном систему, адекватне медијске промоције и успешног сузбијања тривијализације.