THREE CONCEPTS OF HAPPINESS: FROM ANCIENT GREECE TO MODERN SCIENCES - Semenov, Andrej; Nedeljkovic, Zoran (Politeia, 2024)
Овај рад пружа мултидисциплинарни преглед концепта среће из различитих перспектива: филозофске, психолошке, иекономске. Почевши од античке Грчке, где се срећа сматрала непредвидивом силом, развој концепта среће био је свеприсутан. Филозофи попут Сократа и Аристотела приметили су да појединац може утицати на своју срећу постављајући темеље за размишљање о томе како може утицати на њу. Овај концептуални помак омогућио је раздвајање спољашњих и унутрашњих фактора среће. Спољашња срећа или, како је Августин Хипонски назива божанска а Тома Аквински савршена, зависи искључиво од више силе и њен резултат остаје ван домашаја појединца. Са друге стране, унутрашња (Августин) или несавршена срећа (Тома Аквински) оставља могућност да човек својим деловањем утиче на сопстену срећу. Кључна промена дошла је током периода реформације, када је потрага за срећом на овом свету постала доминантна идеја. Затим, у савременом добу, утилитаризам је преузео концепт унутрашње среће и поставио је као коначни циљ. Појединац је позван да служи сувереном господару задовољства и да бира оно што је корисно за њега. Ова теорија има импликације за психологију која се труди да идентификује унутрашње показатеље среће, као и за економију која верује да је корисност кључна за постизање среће. Да ли су разлике у њиховим приступима питање семантике, различитих претпоставки, или ће даља сарадња допринети свеобухватнијем разумевању среће појединца, остаје да се види.
Keywords: Happiness; philosophy of happiness; indicators of happiness; economic utility