НАЦИОНАЛНО–ПОЛИТИЧКА МИСИЈА ФРА ГРГУРА–ГРГЕ ШКАРИЋА (1831–1876): ЗА ЈАВНО ДОБРО СРПСКЕ НАЦИЈЕ - Teinović, Bratislav (Nacionalni interes, 2024)
Фра Гргур–Грго Шкарић (Жупањац, 1831–Загреб, 1876) једна је од најтајнаственијих историјских личности 1860/70–их у политичком животу Босне и Херцеговине. Као професор на Широкобријешкој католичкој богословији (1866–1869) васпитавао је ђаке у српском националном духу, заклињући их „за јавно добро српске нације“. Услед притисака којима је био изложен због националне мисије коју је водио и сумњи да припрема устанак, пребегао је на јесен 1869. у Кнежевину Србију, где је од намесничке Владе добио држављанство и финансијску помоћ. Српски намесник Јован Ристић био је патрон за израду његовог плана у вези са покретањем „Друштва омладине римокатоличке у Херцеговини“. При српском Министарству иностраних дела, Шкарић је све до 1. јануара 1873. радио тајно, под псеудонимом „Јова Косановић“, првенствено као агент и заступник „католичког елемента Босне и Херцеговине“. Наредне две године припремао је устанак у родној Херцеговини, о коме је у једном саветодавном писму пријатељу у Мостару с јесени 1875. изнео став и мишљење о политичкој будућности најзападније турске провинције у Европи. У првом делу рада, после краћег Шкарићевог животописа, илустрован је његов конспиративни рад на Широкобријешкој богословији и у Београду, а у другом анализирана и коментарисана четири његова документа: „Меморандум“ Ристићу и српском Намесништву (новембар 1869), „План и савјет“ за националну еманципацију католика (и муслимана) у Босни и Херцеговини (децембар 1869), Предлог споразума о сарадњи католика западне Херцеговине са српским Намесништвом (јуни 1870) и писмо пријатељу фра Илији Лекићу у Мостар (новембар 1875).