Časopis Napredak objavljuje radove iz oblasti političke teorije i prakse.
Fondacija za srpski narod i državu, Beograd
Српско-словачке везе у домену музикологије кроз призму музиколошких конференција „Словачка музика у Војводини“
Рад је посвећен презентацији научноистраживачких конференција под називом „Словачка музика у Војводини“, које се одржавају од 2005. године у Новом Саду, односно српско-словачким везама у области музикологије које су документоване у зборницима радова са истоимене конференције. Рад мапира два главна правца. Први се односи на културна прожимања и утицаје на очување и унапређење изворних народних песама Словака у Војводини. Други део представља занимљиве чињенице везане за деловање словачких музичких композитора у Србији. Међу најважније резултате убрајамо допринос музи колошких конференција током двадесет година њиховог трајања и потребу за наставком ових активности у наредном периоду, јер и ова студија показује да словачко-српске везе у области музикологије за сада нису довољно истражене
Генерациjа „Свеславије“ и руски славјанофили
Проблематика сарадње између слованских народа није прошлост ни у данашње време. Њени почеци сежу у давну прошлост, у најмању руку у време Великоморавске државе. Одређени врхунац дого дио се у 19. веку, посебно у вези са револуционарном 1848/49. годином, када се подигао револуционарна талас европских народа, нарочито словенских народа који су животарили угњетавани у Аустроугарској монархији. У овом процесу је било занимљиво да је импулс за узајамношћу и сарадњу међу слованским народима потекао из Словачке и проширио се на све слованске народе. Био је подстрек за словенофилство и у Русији, откуд су долазили код словачких и чешких представника не само по искуства, већ су им се у дивили и због слованског ентузијазма.
Савремени српско-словачки књижевни дијалог
Српско-словачке књижевне везе трајан су мост између два словенска народа. Њихови корени сежу у 19. век и инспирисане су националним препородом и заједничком борбом за националну неза висност. Књижевни преводи су важан аспект културних веза, а интензивна преводилачка активност омогућава блиско познавање и културни дијалог. Улога преводилаца важна је за очување ове блискости. У последње време број преведених дела расте што смо утврдили детаљним прегледањем база пода така Узајамног каталога Народне библиотеке Србије и Библиотеке Матице српске и Словачке народне библиотеке. Захваљујући великом броју преводилаца и издавача српско-словачки књижевни дијалог се последњих деценија интензивирао.
Српско-словачки односи кроз векове: друштвена, културна и духовна димензија
Аутор указује на везе које су током година активног политичког деловања Светозара Миле тића постојале између њега и других немађарских народа са угарског државног простора, са посебним акцентом на Словаке. Настојећи да покаже константност ових веза, аутор указује како на значајне биографске податке из Милетићевог живота, тако и на важне политичке моменте у којима на историјску сцену као Милетићеви пријатељи ступају и национално свесни Словаци, његови пријатељи, сарадници, али и они који лично бирајући смрт доказују верност заједничкој словенској борби за националну еманципацију. Најзначајнија фигура словачког националног препорода Људевит Штур у фокусу је истраживања будући да је пресудно утицао на политичко формирање будућег српског војвођанског првака.
Срби и Словаци, Матица српска и Матица словачка: двовековна искушења и искуства
Два словенска народа, Срби и Словаци, Словаци и Срби, добар су пример народа који су блискога порекла и који током свога трајања нису олако заборављали ту чињеницу порекла која чини да се и данас, после много векова, међусобно добро разумеју и да имају једни другима шта да кажу. Развијена свест о заједништву, свест која почива колико на чињеницама порекла, толико и на чињеницама доброг међусобног разумевања, омогућује двама народима не само да се загледају у мутне и неразговетне догађаје из прошлости него и да пројектују сродне представе о будућности: једино у споју те две дубоке и далеке димензије времена, у споју исказаном у пресеку који називамо увек актуелном садашњошћу, требало би градити сопствену колективну, народну судбину и конкретну историјску стварност. А та градња, опет, не би смела да се заснива само на прилагођавању општим, светским, наметнутим околностима него и на активној градњи оног смисла који се једном словенском народу открива као веродостојна вредност људског живота, онаквог какав је могућ у овом времени и на овом свету.
Улога Словака у развоју старопазовачког соколства: јединство под словенским стегом
Аутор указује на улогу коју су у развоју соколског покрета, а тиме и у јачању српско-словачких веза у Срему и Војводини имали чланови „Словачког сокола“ у Старој Пазови, као првог оваквог друштва словачког народа основаног на територији Аустроугарске. С тим циљем аутор даје преглед активности како „Словачког сокола“, тако и Словака, припадника „Сокол ског друштва Стара Пазова“, стављајући при томе посебан акценат најпре на заједнички српско-словачки рад на стварању овог друштва, затим на њихово брзо уједињење у југословенску соколску организацију и коначно на градитељске напоре који су довели до градње Соколског дома, велелепног споменика Србима и Словацима, добровољцима Великог рата, и до постављања спомен-плоче у част Томаша Гарига Масарика и краља Александра Карађорђевића. У складу с тим, аутор указује и на могуће правце даље српско-словачке сарадње кроз обнову ако не со колског покрета на старим основама, а оно соколског духа узајамног јединства и личног прегнућа ради добробити заједнице.
Прилог о чехословачко-југословенским економским односима 20-их година 20. века
Студија се фокусира на чехословачко-југословенске економске односе током 20-их година про шлог века. Циљ је да се анализирају узроци њиховог проблематичног развоја, који никада није остварио свој потенцијал, омогућен различитом природом економије, блиским политичким везама и чланством у Малој Антанти. Резултати постигнути проучавањем секундарне литературе и архивских истраживања у Прагу и Београду указују на главне узроке овог неуспеха као што су природа чехословачке економске политике, њен експанзионистички карактер и одбијање увоза југословенске робе. Истовремено, немогу ће је игнорисати билатералне компликације у преговорима о усвајању трговинских споразума, увођењу увозних царина, или бројне спорове типичне за чехословачко-југословенску трговину. Економски односи, који су могли да ојачају билатералне односе, на крају су постали њихова слабост.
Развијање словачко-српских културних и научних веза: сарадња Матице словачке са Матицом српском и Архивом Војводине
Текст се фокусира на преглед конкретних догађаја и активности које је организовала или у њима учествовала Матица словачка, у оквиру јачања словачко-српских веза, посебно оних између Ма тице словачке и Матице српске. У том смислу, у тексту се наводе конгреси матица, који представљају платформу за сарадњу између матица и институција словенских народа и који су током свог постојања развили значајну сарадњу у области истраживања историје и културе два народа. У тексту се помињу и значајни јубилеји обе матице, као и планирање заједничких издавачких пројеката и заједничко учешће на културним догађајима.
Српско-словачки односи у контексту живота словачке мањине у новоствореној југословенској држави после 1918. године
Студија се бави развојем српско-словачких односа после 1918. године у контексту живота словачке мањине у новооснованој држави Краљевини Срба, Хрвата и Словенаца. Полазна тачка студије је историјска ситуација након завршетка Првог светског рата, која је донела фундаменталне политичке и друштвене промене у Централној и Југоисточној Европи и створила нове услове за развој међународних односа и положај националних мањина. Фокус је на словачкој заједници која живи углавном на територији Војводине, а која се после 1918. године нашла у новом државном и политичком окружењу. Студија анали зира њен друштвени, културни и институционални живот, као и облике очувања националног идентитета кроз образовање, живот у заједници, културне активности и верске институције. Истовремено, указује се на улогу словачке мањине као посредника у контактима између југословенског окружења и чехословачке државе, посебно у односу на Чехословачку. Циљ студије био је да се укаже на значај словачке мањине у формирању и развоју српско-словачких односа у међуратном периоду. На основу анализе савремених извора и стручне литературе, аутор истиче да је словачка заједница играла важну улогу не само у очувању сопственог културног идентитета, већ и као мост између два политичка и културна простора. Резултати истраживања доприносе дубљем разумевању положаја словачке мањине у југословенској држави и истовремено проширују знања о ширем контексту српско-словачких односа у првој половини 20. века.
Кузмањијева химнична песма „Слава племенитима“ (скице за интерпретацију)
Циљ чланка је да посредством интерпретативних скица открије хуманистичку семантику Ку змањијеве химничке песме „Слава племенитим“ која са филозофског становишта представља класичан пример Хегелове дијалектичке тријаде. У закључку се указује на актуелну идејну поруку ове песме (данас представљене под насловом „Ко за истину изгара“) у промовисању истине, слободе и једнакости.
Уводне напомене о српско-словачким културним везама од 19. века до данас, основне контуре
Протостудија приказује основне контуре српско-словачких културних веза од 19. века до данас. Прати генеалогију реципроцитета од идеје словенске сарадње, коју представљају личности попут Јана Коларa, Павла Јозефа Шафарика и Светозара Милетића, преко чехословачко-југословенских односа у 20. веку, до актуелних облика размене. Посебно се фокусира на паралеле и културне контакте, улогу војво ђанских Словака и активности савремених актера. Текст истиче значај културне сарадње као перспективе за даљи развој односа у 21. веку.
Друштвена моћ и ново разумевање света у добa вештачке интелигенције
Између холивудског сјаја и бирократског сивила: филм као средство утицаја на јавномнењску детерминанту спољне политике
Филм представља моћно оружје којим се може утицати на јавно мнење. Рад, стога, посматра тај медиј и његов утицај на обликовање спољне политике, на одређење курса по коме ће се кретати држава у међународним односима. Додатно, истражује се какви модели филма варирају по питању утицаја на јавно мнење, али и како утичу на ставове јавности о одређеним темама. Излажу се теоријски основи одредница спољне политике, јавног мнења, филма са циљем утврђивања њиховог заједничког пресека, односно начина на који филмски медиј може посредовано, преко јавног мнења, утицати на спољну политику. Хипотезом је филм постављен на једно од најважнијих места приликом утицаја на јавномнењску детерминанту спољне политике, док су делимично представљени и ефекти које он може имати на јавност.
Спаљивање отпада представља контроверзну тему, чак и у технолошки развијеним и високоиндустријализованим земљама. Услед комплексности ове проблематике, неопходно је приступити анализи са шире перспективе, која обухвата све релевантне аспекте процеса инсинерације. Овај рад разматра не само технолошке димензије него и институционалне услове који подржавају примену хијерархије у управљању отпадом, као и принципе близине и самодовољности. Посебна пажња посвећена је енергетском искоришћењу отпада применом различитих технологија инсинерације и коинсинерације, са фокусом на механизме који омогућавају контролу и смањење емисије штетних материја.
Драгош Калајић – Српско критичко становиште о западној култури и цивилизацији
Сажетак: Кроз приказивање новинских текстова Драгоша Калајића који за предмет имају рат, као и наглашавањем Калајићевог учешћа у ратним сукобима током 1992–1995. године, аутор настоји да укаже на базични корпус вредности који је Калајића водио кроз живот и који је ватрено бранио, као и на виши, књижевни квалитет његових ратних репортажа. Анализирајући Калајићево разумевање рата и места које писцу у рату припада, аутор даје јасну слику Калајићевог „идеалног“ ратног извештача, „писца бога Марса“. Посебну пажњу поклања Калајићевим запажањима у вези са карактером и духовном снагом бораца, који су главни носиоци вредности о којима оставља траг. У закључку аутор даје и личну процену квалитета Калајићевих ратних забележака, али и карактера ратног извештача-писца који иза њих стоји.
Макијавелијев Владар: нови поглед. Хуманистичка критика и етика објективног истраживања
У раду се показује да је за разумевање правог значаја Макијавелијевог Владара неопходна реконструкција историјског контекста ренесансе на прелазу из 15. века у 16. век. Посебну пажњу захтева учење хуманиста о врлом човеку (vir virtutis) и жанр „огледала за владара“ („mirror for prince“) који је oтуда проистекао. У том контексту постаје разумљива хуманистичка критика Макијавелија која је остала утицајна све до 20. века. Супротно томе, интерпретација изнета у овом раду тврди да је Макијавели први увео принцип објективности, касније познат као принцип вредносно неутралног истраживања. Усвајањем овог става Макијавели постаје зачетник политичке науке, јер без овог принципа дисциплина као таква не би била могућа. Поступајући према овом принципу био је објективан и довољно храбар да представи позитивну истину о политици. Тиме је заслужио да се рехабилитује од устаљених оптужби и коначно буде признат као непристрасни истраживач природе политике, што досадашња критика није била у стању да учини.
Индопацифичка стратегија и Европа – од политике преко одбране и економије до културне и дипломатије вештачке интелигенције. Пример Чешке Републике
Последњих деценија пораст важности региона Индопацифика, који је постао не само нови геополитички и геоекономски него и геотехнолошки центар, довео је до низа активности како појединих држава, тако и саме Европске уније и њених чланица, што је резултирало доношењем низа стратегија за Индопацифик још током друге деценије 21. века. Исти процес настављен је и у текућој, трећој деценији. Због свог значаја, донете стратегије убрзо су постале предмет проучавања, при чему се у последње време у фокусу налази управо анализа активности појединих држава. Овом приликом пажњу смо поклонили истраживању активности Чешке Републике, која је своју стратегију донела 2022, непосредно након доношења Стратегије Европске уније за Индопацифик (2021), да би затим поменути регион у званичној политици ове државе своје место нашао и у Концепту спољне политике (2025), као и у Националној сајбер сигурносној стратегији (2025).
(Траги)комедија забуне: двојник државе и студентски пленуми
Рад се заснива на претпоставци да је радничко самоуправљање као пут напуштања „монопола за поседовање власти“ државних и партијских органа развило хибридни модел „двојника државе“ као југословенску претходницу анархолибералне идеје одумирања државе, односно да је самоуправно непосредно (директно) одлучивање и финансирање друштвених делатности од заједничког интереса зачетак директне демократије пленума током студентске блокаде универзитета. Циљ истраживања је да сагледа мапу пута југословенског либералног модела „двојника државе“ који се развио у западноцентрични постјугословенски модел непосредне демократије пленума као алтернативног облика грађанског активизма на факултетима и универзитетима у Србији. Методологија истраживања је заснована на компаративној историјској анализи модела двојник државе у сфери друштвених делатности, почев од радничког самоуправљања. Емпиријска истраживања се односе на алтернативни систем ванинституционалног одлучивања студентских пленума на универзитетима у Србији подржаних од стране универзитетских професора и заинтересованих друштвених група који је артикулисао кризу демократизације и институционализације кроз увођење партиципативне, непосредне, односно директне демократије пленума.
Геополитичка обележја положаја Србије и српског народа у савременим међународним односима
Аутор у раду анализира геополитичка обележја положаја Србије и српског народа у контексту актуелних међународних околности, са фокусом на руско-украјински сукоб. Геополитичка обележја која ће бити предмет анализе јесу: чворност, граничност и фрагментираност будући да је реч о парадигматичним обележјима балканског простора. Имајући то у виду, у раду ћемо дефинисати наведена обележја да бисмо у даљим корацима могли да их анализирамо у одређеним контекстима. Посебно ћемо анализирати како један односно други утичу на сукоб, те на основу тога извести синтезу и приказати како се њихове последице рефлектују на положај Србије и српског народа. Осим метода дескрипције, анализе и синтезе, користићемо и геополитички метод ради разумевања сложене узрочно-последичне везе политичког и просторног у актуелном контексту. Претпоставка је да актуелни сукоби усложњавају геополитичка обележја положаја Србије и српског народа и отежавају међународну позицију између Истока и Запада.
Кад историја заћути геополитика проговара
Мобилност војних снага као изазов Европске уније у области одбране
У раду је анализирано шта су били покретачи за разматрање и у којој мери је Европска унија унапредила мобилност војних снага у Европи. Мобилност војних снага омогућава ефикасан, благовремен и безбедан транспорт и распоређивање војног особља, наоружања и војне опреме за потребе извођења мисија, операција, вежби или свакодневних активности. Сукоб између Русије и Украјине указао је на хитну потребу да се знатно унапреди мобилност војних снага унутар и изван Уније реализацијом пројеката који се односе на војну мобилност и развојем транспортне инфраструктуре двоструке намене у оквиру транс-европске транспортне мреже. Слободно кретање војних снага у Европи, без икаквих препрека, питање је које има стратегијски значај како за ЕУ, тако и за НАТО. Ипак, закључено је да тренутно стање саобраћајних комуникација није на задовољавајућем нивоу, те у складу с тим ЕУ (и НАТО) предузимају опсежне мере да створе услове за потпуно несметано кретање сопствених војних снага. Закључци у раду изведени су доминантно употребом методе анализе и компаративне методе. Подаци су прикупљани квалитативном анализом садржаја релевантних докумената и изјава, а излагање је претежно хронолошко. У дисциплинарном погледу чланак се темељи на науци о међународним односима, претежно на спољнополитичкој анализи.
Међународна сарадња у смањењу ризика од катастрофа у региону Југоисточне Европе
Различите врсте природних и антропогених катастрофа све су бројније у савременом „друштву ризика“, а њихове последице све су веће, тако да често превазилазе могућности за одговор не само на локалном него и на националном нивоу. Све ово чини нужним различите облике међународне сарадње у смањењу ризика од катастрофа и управљању ванредним ситуацијама. Осим глобалних организација, значајну улогу у смањењу ризика од катастрофа имају и институционални организациони облици, који се јављају у ЕУ и њеним појединим регионима. У региону Југоисточне Европе, иначе склоном кризама, постоји само једна регионална иницијатива – DPPI и Међународна комисија за слив реке Саве (Савска комисија). Свакако да постоје и потреба и могућност за унапређење постојећих, као и за осмишљавање других институционалних аранжмана, који би унапредили капацитете ових земаља за управљање ризиком од катастрофа.
Прави мултилатерализам: концептуални развој, суштина и кинеска пракса
Данас се широм света дешавају снажне промене без преседана током последњег века, а глобално управљање суочава се са све већим бројем изазова. Међународна заједница мора да унапреди глобално управљање путем правог мултилатерализма. Ипак, унилатерализам и хегемонизам поткопавају мултилатерализам, који због тога наилази на огромне препреке. Кина активно промовише и примењује прави мултилатерализам, концепт који је сама предложила, усавршила и развила. Основни принципи правог мултилатерализма обухватају подржавање правичности и правде, сталну отвореност и инклузивност, поштовање циљева и принципа Повеље УН, промовисање свеобухватног саветовања, удруженог доприноса и заједничке користи, као и одржавање корака с временом. Кина примењује прави мултилатерализам кроз конкретно деловање, на пример кроз идеју заједнице са заједничком будућношћу за човечанство, подржавање система УН, унапређење мултилатералних механизама, обезбеђивање квалитетних међународних јавних добара и промовисање законских оквира у глобалном управљању.
Геополитичке концепције: дефинисање и значај
У практичном смислу геополитика се манифестује кроз геополитичке концепције. Ове концепције су стратегијске представе, које се заснивају на географским (друштвеногеографским и физичкогеографским) и политичким индикаторима, значајним за обликовање одређених циљева. У овом раду објашњавају се дефиниција и значај геополитичких концепција, као и неопходни услови за њихову легитимизацију. У том контексту, за разумевање појединих геополитичких концепција (односно за разумевање константи на којима су концепције утврђене) нужно је познавати историјске процесе дугог трајања који такође обликују колективне стратегијске представе. Нелигитимне геополитичке концепције не могу бити успешне, нити трајати у времену, што је суштински супротно циљевима геополитике. Због тога се намеће закључак да успешне геополитике не могу бити засноване на било каквим ad hoc акцијама, већ подразумевају стратешко промишљање, дугорочно планирање и мултидисциплинарни приступ у осигуравању интереса државе и народа који државу твори.
35 година након пада Берлинског зида: последице и савремене тенденције
У раду се посматрају савремени процеси у Европи, три и по деценије након пада Берлинског зида. Временска дистанца пружа повољније услове да се, коришћењем историјског и компаративног те синтетичко-аналитичког метода, свестраније сагледају Берлински зид и његова улога, као и узроци пада реалног социјализма, те процеси који су уследили. Рад је подељен у три целине: први део се бави демистификацијом Берлинског зида и његове историјске улоге од времена његове изградње до рушења; други део се бави анализом непосредних и дугорочних последица пада Берлинског зида, а трећи видовима промена и њиховим тенденцијама у Европи. Закључак рада синтетише сазнања сва три поглавља и даје критички приказ савременог стања ствари на европском континенту.
Оживљавање Монроове доктрине – Трампов поход на Панаму, Канаду и Гренланд
Предмет истраживања у овом раду јесте спољна политика новоизабраног америчког председника Доналда Трампа према деловима западне хемисфере – конкретно према Панами, Канади и Гренланду, које отворено претендује да припоји Сједињеним Америчким Државама. Полазна хипотеза истраживања је да Доналд Трамп жели да оживи Монроову доктрину формулисану још 1823. године према којој Сједињене Државе треба да буду неупитни геополитички господар западне хемисфере. Резултати истраживања показују да, упркос помпезним најавама Доналда Трампа да ће територијално проширити своју земљу, током првих шест месеци његовог мандата нису предузети значајнији кораци у том правцу. У истраживању смо се користили историјском методом, методом анализе и методом студије случаја.