Fizičko vežbanje kao mehanizam upravljanja stresom - Stevanović, Tamara; Subotić, Slobodan; Milić, Marko Kimi (Medicinski glasnik, 2026)
Način reagovanja na potencijalno stresne situacije je individualan i zavisi od dva osnovna faktora. Prvi je način na koji osoba percipira i interpretira situaciju, a drugi faktor se odnosi na stanje samog tela, odnosno organizma. Usled hroničnog stresa, sindroma izgaranja i posttraumatskog stresnog poremećaja često dolazi do nastanka bolesti. Stres može uticati na zdravlje direktno, putem autonomnih i endokrinih reakcija koje izaziva, ali i indirektno, putem promene u zdravstvenom ponašanju koje mogu nastati posle stresa. Fizičko vežbanje se često preporučuje kao deo programa upravljanja stresom. Dokazano je da se vežbanjem smanjuju hormoni stresa i reaktivnost na stres. Vežbe prilagođene stepenu fizičkih mogućnosti i nivou motivacije osobe, smatraju se odličnim početnim pristupom u upravljanju psihičkim stresom. Fizička aktivnost nije važna samo kao primarna prevencija mnogih hroničnih bolesti, već i kao sekundarna prevencija koja usporava i smanjuje simptome hroničnih bolesti. Osim uticaja na hronične bolesti, fizička aktivnost snažno utiče i na poboljšanje samopouzdanja, društvenih veština, kognitivnog funkcionisanja, smanjuje simptome stresa, što zajedno sa ostalim pozitivnim efektima doprinosi boljem kvalitetu života. Rezultati postojećih istraživanja pokazuju da fizičko vežbanje može da utiče na kognitivno funkcionisanje tokom čitavog životnog veka, direktno, kroz fiziološke mehanizme i strukturne promene u mozgu, a indirektno kroz uticaj na raspoloženje i smanjenje stresa. Fizičko vežbanje, kroz različite mehanizme, ima snažan uticaj na ispoljavanje nivoa stresa.