Upravljanje kvalitetom u medicinskom akademskom obrazovanju: Fokus na Srbiju - Milić, Marko Kimi; Sinanović, Šćepan; Kostić, Dejan; Ralić, Branislav (Medicinski glasnik, 2026)
Uvod: Ova studija je analizirala prakse upravljanja kvalitetom u srpskim strukovnim višim medicinskim školama, fokusirajući se na njihovu usklađenost sa nacionalnim i međunarodnim standardima i specifičnim izazovima praktično orijentisanog medicinskog obrazovanja. Metode: Mešoviti metodski dizajn primenjen je u pet akreditovanih stručnih institucija. Kvantitativni podaci obuhvatali su akreditacione dokumente, institucionalne indikatore (stope upisa, napuštanja i zaposlenosti diplomiranih studenata) i strukturirane ankete među nastavnim osobljem (n = 124) i studentima (n = 298). Kvalitativni podaci su dobijeni putem polustrukturiranih intervjua sa direktorima, šefovima odeljenja i koordinatorima za obezbeđivanje kvaliteta (n = 18), osam fokus grupa studenata i analize internih politika obezbeđivanja kvaliteta i strateških planova. Rezultati: Kvantitativni nalazi su pokazali umereno opšte zadovoljstvo među osobljem i studentima, sa višim ocenama za praktičnu obuku i relevantnost nastavnog plana i programa i nižim ocenama za infrastrukturu, opremu i transparentnost procene. Stope napuštanja studija ostale su relativno niske, dok je zaposlenost diplomaca generalno bila visoka. Kvalitativni podaci istakli su stalna ograničenja resursa, nedostatak osoblja i neravnomerno usvajanje tehnologija e-učenja i simulacije. Akreditacija je široko shvaćena kao neophodna, ali se često pristupala kao periodična vežba usklađenosti, a ne kao pokretač kontinuiranog poboljšanja. Mehanizmi za povratne informacije zainteresovanih strana su postojali, ali su se nedosledno koristili, što je rezultiralo slabim povratnim informacijama. Diskusija: Visoke medicinske škole u ​​Srbiji pokazuju otpornost i snažnu praktičnu obuku uprkos sistemskim i finansijskim ograničenjima. Jačanje strateških ulaganja u infrastrukturu, ugrađivanje kontinuiranih procesa obezbeđivanja kvaliteta u svakodnevnu praksu, modernizacija metoda procene i proširenje digitalnih i telemedicinskih okruženja za učenje ključni su prioriteti za poboljšanje kvaliteta obrazovanja i pripremljenosti zdravstvene radne snage.