ADAPTIVNE SPOSOBNOSTI DECE SA AUTIZMOM I VEZA SA NEUROFIZIOLOŠKIM KORELATIMA - Jeremić, Marta B; Grujičić, Roberto; Pejović-Milovančević, Milica (Medicinski podmladak, 2018)
Uvod: Autizam predstavlja veoma značajan poremečaj sa učestalošću od 1% u dečijoj populaciji. Nedovoljno proučena etiologija i različiti terapijski postupci koji su i dalje u fazi razvoja, predstavljaju samo deo izazova koji se tiču ovog poremećaja. Adaptivne sposobnosti ove dece su često narušene i zavise od više faktora, od kojih su neki neurofiziološke prirode. Cilj rada je bio uporediti grupe ispitanika sa patološkim promena na EEG zapisu u vidu epileptičnih i ne-epileptičnih zapisa i sa normalnim EEG zapisima sa različitim nivoom adaptivnih sposobnosti dece sa autizmom. Materijal i metode: U istraživanju su korišćeni EEG zapisi u spavanju i budnom stanju za procenu prisustva i vrste abnormalnosti zapisa. EEG upitnik je sastavljen u svrhu ovog istraživanja sa ciljem evidentiranja karakteristika EEG zapisa i neuroloških manifestacija. Za procenu adaptivnih sposobnosti korišćena je Vineland II skala sa pojedinačnim rezultatima svakog domena i zbirnim rezultatom svih domena. Rezultati: Pokazano je da statistički značajna razlika u rezultatima između poređenih grupa postoji u svim domenima adaptivnog funkcionisanja prema Vineland II skali, i da se ta razlika uočava između grupe bez epileptiformnih promena i grupe sa klinički prezentovanom epilepsijom. Grupa pacijenata sa epilepsijom pokazuje tendenciju dobijanja najnižih skorova u svim ispitivanim domenima adaptivnog funkcionisanja. 44,7% pacijenata imalo je neki vid patološkog EEG zapisa ili epilepsiju. Najviše zastupljena vrsta epileptičnih napada bila po tipu primarno generalizovanih toničko kloničkih napada. Zaključak: Nađena je statistički značajna razlika između poređenih grupa u svim domenima adaptivnog funkcionisanja. Pacijenati sa epilepsijom pokazuju tendenciju dobijanja najnižih skorova u svim ispitivanim domenima adaptivnog funkcionisanja. Ovi rezultati mogu naći primenu u razvitaku potencijalnih prognostičkih faktora kod dece sa spektrom autističnog poremećaja, i ukazati na antiepileptičnu terapiju kao moguću terapijsku aliternativu kod ove dece.