EKVINOVARUS DEFORMITET STOPALA: ETIOPATOGENETSKI MEHANIZMI I TERAPIJSKI IZAZOVI - Milanović, Filip (Medicinski podmladak, 2024)
Ekvinovarus je jedan od najčešćih mišićnoskeletnih deformiteta. Karakterišu ga ekvinus, varus, aduktus i kavus stopala, zajedno sa atrofijom mišića zadnje lože potkolenice a prosečno se javlja u 1 do 2 na 1000 novorođene dece. Tačan uzrok oboljenja nije poznat ali različite studije ukazuju na multifaktorijalnu patogenezu tj. značaj niza genetskih i faktora sredine. Najčešća je izolovana forma oboljenja mada se može sresti udružen i sa drugim neurološkim stanjima, u sklopu niza sindroma. Ekvinovarus se lako prepoznaje na rođenju a stepen samog deformiteta može varirati od blagog do veoma teškog – ekstremno rigidno stopalo, otpornog na manipulaciju. Odgovor na težak izazov u pronalaženju najboljeg terapijskog rešenja za ovaj deformitet dao je Ponseti koji je razvio sopstveni terapijski metod ekvinovarus deformiteta, danas zlatni terapijski standard. Ovaj metod podrazumeva serijsko istezanje mekih tkiva i plasiranje korektivnih natkolenih longeta, dok je tenotomija Ahilove tetive namenjena za slučajeve rigidnog ekvinusa. Za preveciju naknadnih relapsa se, u trajanju od četiri do pet godina, koriste abdukcione ortoze. Hirurško lečenje ekvinovarusa namenjeno je slučajevima rigidnog deformiteta a koji nije dobro odreagovao na inicijalni konzervativni tretman. U slučaju neadekvatnog lečenja ili izostanka lečenja, ekvinovarus vodi dugotrajnoj funkcionalnoj onesposobljenosti, stoga je vrlo važno upozoriti roditelje na značaj uporne i strpljive saradnje za vreme trajanja tretmana. Cilj ovog rada je da prikaže značaj multifaktorijalne etiologije ekvinovarus deformiteta, kao i terapijske modalitete njegovog lečenja.