Volumetrijska analiza hipokampusne formacije i amigdaloidnog kompleksa u animalnom modelu PTSP-a - Ivanišević, Milica; Knežević, Milica; Kojović, Natalija; Starčević, Ana (Medicinski podmladak, 2022)
Увод: Посттрауматски стресни поремећај представља ментални поремећај који се јавља након животно угрожавајућих ситуација. Анимални модели у психијатријским студијама представљају основу из које се добијени резултати могу пренети на хуману популацију. Хипокампусна формација и амигдалоидни комплекс су два важна неуроанатомска супстрата могуће круцијална за патогенезу овог поремећаја. Циљ рада: Циљ овог рада је било изучавање волуметријских промена везаних за анимални модел посттрауматског стресног поремећаја у овим структурама. Материјали и методе: Експеримент је изведен на одраслим Вистар пацовима. Животиње су биле подељене у две групе: експерименталну и контролну. Експериментална парадигма је трајала 31 дан током којих су животиње излагане акутном и хроничном стресу. Акутни стрес је изведен првог дана и десет дана касније. Спроведен је излагањем пацова мирису мачке уз имобилизацију у пластичним тубусима. Током свих осталих дана, животиње су излагане хроничном социјалном стресу извођењем ротације. После другог излагања акутном стресу, експериментална група је била подељена на две подгрупе од којих је једна примила дозу дексаметазона. Након завршетка експеримента, животиње су жртвоване и узети су мозгови. Уследио је процес замрзавања ткива и припремање исечака за Нислово бојење и микроскопију. Након тога су вршене волуметријске анализе хипокампусне формације и амигдалоидног комплекса. Мерења су била билатерална и коришћен је програм Image Tool 3.0. Software. Обе експерименталне подгрупе су поређене са контролном групом. Резултати: На основу мерења пронађене су значајне волуметријске промене у хипокампусу и амигдали. Хипокампус је имао мањи волумен у експерименталној подгрупи која није примила дексаметазон (X=0,6144) у поређењу са контролном групом (X=0.9688). Амигдала је такође имала мањи волумен у овој подгрупи у поређењу са контролом (X=10,0156, X=11,5041). Закључак: Резултати ове студије су усаглашени са појединим претходним студијама спроведеним на експерименталним животињама. Резултати истраживања указују на важност хипокампусне формације и амигдалоидног комплекса за етиологију овог поремећаја. Сматрамо да је важно доприносити и развијати анималне моделе за изучавање ПТСП-a. Даље проширење студије би нам могло помоћи да боље разумемо узроке и промене које настају у склопу ПТСП-а. Кључне речи: амигдала, анимални модел, волуметријска анализа, пост-трауматски стресни поремећај, хипокампус