Patofiziološki aspekt metaboličkih acidobaznih poremećaja - Nešović Ostojić, Jelena (Medicinski podmladak, 2016)
Održavanje normalnih vrednosti pH krvi (u uskom opsegu od 7,35 do 7,45) jedan je od osnovnih principa homeostaze, što je omogućeno prisustvom kompleksnih mehanizama koji uključuju hemijske pufere (ekstraćelijske, intraćelijske i skeletne), regulaciju parcijalnog pritiska ugljen-dioksida (pCO2) u krvi pomoću respiratornog sistema i regulaciju koncentracije bikarbonatnih jona [HCO3-] putem bubrega. Najvažniji puferski par ekstraćelijske tečnosti predstavljen je interakcijom bikarbonatnih jona sa ugljenom kiselinom (H2CO3) i CO2 gasom. Bubreg je glavni organ za regulisanje koncentracije bikarbonata u krvi. On reapsorbuje skoro svu količinu filtriranog bikarbonata (proksimalni tubul) i izlučuje kiseline, pri čemu se regeneriše bikarbonat koji je izgubljen iz tela ili razložen dejstvom jakih kiselina (distalni tubul). Postoje četiri osnovna tipa poremećaja acidobazne ravnoteže: metabolička acidoza i alkaloza i respiratorna acidoza i alkaloza. Metabolička acidoza može da nastane zbog proizvodnje endogenih kiselina (laktatna acidoza, ketoacidoza) ili unosa nekih toksina, gubitka bikarbonata (kao u slučaju dijareja) ili zbog zadržavanja endogeno nastalih kiselih proizvoda (kao u bubrežnoj insuficijenciji). Metabolička acidoza može da bude sa povećanim  (hiperhloremijska) i normalnim hloridom u plazmi. Renalna tubulska acidoza (RTA) pripada hiperhloremijskoj metaboličkoj acidozi, koja nastaje kada bubrežno oštećenje zahvata pretežno tubule. Osnovni problem u distalnoj RTA (dRTA) je smanjena ekskrecija jona hidrogena (H+) u distalnom delu nefrona. Tip 2 RTA naziva se još i proksimalna renalna tubulska acidoza (pRTA), zato što je glavni problem u značajno oštećenoj reapsorpciji bikarbonata u proksimalnim tubulima. U tipu 4 RTA glavni problem predstavlja slabost katjonske izmene u distalnim tubulima, praćena smanjenom sekrecijom H+ i kalijuma (K+). Metabolička alkaloza nastaje kao posledica povećanja bikarbonata u plazmi ili smanjenja kiselog sadržaja. Može da bude sa smanjenim ili povećanim ekstraćelijskim volumenom.