PAPILARNI KARCINOM ŠTITASTE ŽLEZDE – KARAKTERISTIKE I PRIDRUŽENA PATOLOGIJA - Vuković, Miloš R; Zorić, Jelena M; Maletin, Miloš R; Lakić, Tanja Z (Medicinski podmladak, 2017)
Uvod: Papilarni karcinom je najčešći maligni tumor štitaste žlezde koji se klinički manifestuje kao bezbolni (ne)palpabilni čvor u žlezdanom parenhimu. Cilj: Analiza demografskih karakteristika pacijenata obolelih od papilarnog karcinoma štitaste žlezde, utvrđivanje lokalizacije i histo-morfoloških karakteristika tumora, kao i pridruženih bolesti. Materijal i metode: Izvršena je analiza medicinske dokumentacije 38 pacijenta kojima je u periodu od januara 2011. do decembra 2015. godine u Centru za patologiju i histologiju Kliničkog centra Vojvodine u Novom Sadu patohistološki postavljena dijagnoza papilarnog karcinoma štitaste žlezde. Rezultati: Patohistološki verifikovano je 38 papilarnih karcinoma štitaste žlezde, pri čemu su 71,05% činile osobe ženskog pola. Prosečna starost pacijenata bila je 50 godina. U ispitivanom uzorku prosečna veličina tumora bila je 12,4 mm, pri čemu je registrovan tumor nešto većih dimenzija kod pacijenata muškog pola (13,7 mm) u odnosu na pacijente ženskog pola (11,1 mm). Tumorski čvor je veću zastupljenost imao u desnom lobusu (34,21%). Kod 34,21% pacijenata zabeležena je udruženost strume, 18,42% pacijenata je imalo pridružen Hašimoto tireoiditis, dok je 10,52% pacijenata imalo pridružen adenom štitaste žlezde. Zaključak: Papilarni karcinom se javlja oko 2,5-3 puta češće kod osoba ženskog pola u drugoj polovini 5. decenije života, dok se kod osoba muškog pola javlja nešto kasnije. Najveći broj pacijenata obolelih od papilarnog karcinoma štitaste žlezde pripada stadijumu bolesti T1, dok je najčešća pridružena bolest struma. Nakon načinjene tireoidektomije, patohistološka potvrda uz određivanje TNM stadijuma bolesti je imperativ za adekvatno dalje kliničko lečenje i praćenje bolesnika. Ključne reči: papilarni karcinom; štitasta žlezda; struma; Hašimoto tireoiditis