Kardiorenalni sindrom tip 2 - Milovanović, Dragan R. (Medicinski časopis, 2012)
Zastojna srčana slabost za posledicu ima smanjen srčanirad, smanjenu zapreminu arterijske krvi koja obezbeđujeperfuziju organa, hipoperfuziju tkiva i aktivaciju neurohormonalnihsistema. Rad je imao za cilj da analizira faktorerizika, patogenetske mehanizme razvoja kardiorenalnogsindroma i da ukaže na klinički značaj ranog otkrivanja ipravovremenog lečenja kardiorenalnog sindroma kodbolesnika sa akutnim popuštanjem hronične zastojne srčaneslabosti. Analizirani su stručni radovi i kliničke studije kojese bave etiopatogenezom, dijagnostikovanjem i lečenjemkardiorenalnog sindroma. Zbog prepunjenosti kapilara plućabolesnik oseća gušenje, javljaju se pleuralni izliv, ascites,periferni i generalizovani otoci. Smanjena efektivnazapremina arterijske krvi smanjuje perfuziju bubrega, usledčega dolazi do razvoja akutnog oštećenja bubrega. Pojačanaaktivnost neurohormonalnih sistema, rezistencija nadiuretike, zadržavanje natrijuma i vode u organizmupovećavaju opterećenje volumenom i pogoršavaju srčanuslabost. Kontrolisano odstranjivanje tečnosti vantelesnomultrafiltracijom popravlja kliničko stanje bolesnika kod kojihpostoji preopterećenje volumenom i prepunjenost kapilarapluća. Održavanje ravnoteže između zapremine ekstracelularnetečnosti koja se odstranjuje i zapremine arterijskekrvi koja obezbeđuje perfuziju bubrega, ima ključnu ulogu usprečavanju razvoja akutnog oštećenja bubrega i značajnodoprinosi smanjenju morbiditeta i mortaliteta, i poboljšanjukvaliteta života ovih bolesnika.