ХИПОНАТРЕМИЈА: ДА ЛИ ЈЕ ТО ВЕЗАНО СА СЕЗОНАМА? Hyponatremia and Seasons - Altuntaş, Atila (Journal of Medical Biochemistry, 2021)
Предмет: Хипонатремија је уобичајени поремећај електролита код стационара и повезан је са морбидитетом и морталитетом. У овој студији имали смо за циљ да испитамо постоји ли веза између инциденце хипонатремије код пацијената хоспитализованих на нашем нефролошком одељењу и годишњих доба. Материјал и методе: Ретроспективно су анализирани пацијенти на нашем нефролошком одељењу између 2012-2015. Пацијенти са нивоом натријума у ​​серуму испод 135 мЕк / Л били су укључени у студију. Инциденција хипонатремије израчуната је као удео стационарних болесника са ниским нивоом натријума у ​​сезони у односу на укупан број стационарних болесника у истој сезони. Резултати: Од 1950 стационарних пацијената у четворогодишњем периоду, 509 је имало хипонатремију (26,1%). Средњи ниво натријума у ​​серуму код пацијената био је 129,7 ± 4,7 мЕк / Л. Утврђено је да је учесталост хипонатремије у јесен, зиму, пролеће и лето била 28,7%, 15,4%, 20,4% и 36,6%. Упоређујући инциденцу хипонатремије код пацијената хоспитализованих у зимској и летњој сезони, забележена је значајно већа инциденција хипонатремије лети (п <0,001). Пронашли смо позитивну корелацију између инциденце хипонатремије и температуре (р = 0,867, п = 0,001). Међутим, постојала је негативна корелација између инциденце хипонатремије и релативне влажности (р = -0,735, п = 0,001). Закључак: Највећа инциденца хипонатремије примећена је лети током четворогодишњег периода. Губитак натријума знојењем, заједно са повишеном температуром и / или прекомерним уносом хипотоничне течности може допринети развоју хипонатремије.