Nerešivi problemi pravde i veštačka inteligencija - Мišić, Мarica (Glasnik Advokatske komore Vojvodine, 2025)
Istorija filozofske (i pravnofilozofske) misli nam pokazuje da se pravda kao princip ne može supstantivno odrediti, odnosno da uglavnom postoji saglasnost o tome da je pravda nešto čemu treba težiti, ali da se s druge strane pravda kao neki vrhovni ili apsolutni princip ne može sadržajno opisati. Neki srednji put nastao iz relativnosti i promenljivosti sadržine pravde i njene aposlutnosti kao forme jeste koncept proceduralne pravde ili unutrašnje moralnosti prava – uglavnom proceduralnih zahteva koje propis treba da zadovolji da bi važio kao pravo. Pravnicima koji, kako Kant i mnogi autori sledeći Kanta često apostrofiraju, nisu još uvek našli svoj pojam prava, nove izazove zadaje razvoj savremene tehnologije i primena veštačke inteligencije u mnogim oblastima, kao i u pojedinim domenima prava. Od dilema koje se odnose na etiku i pravno regulisanje veštačke inteligencije, do pitanja koja se tiču mogućnosti primene veštačke inteligencije u postupku stvaranja, tumačenja i primene prava, rešenja izazova koji su zadatak savremene naučne misli i etičke i pravne prakse mogu biti od značaja za budućnost prava. U radu će između ostalog biti razmatrana i mogućnost ostvarivanja pravde u kontekstu upotrebe veštačke inteligencije u procesu stvaranja, tumačenja i primene prava i to s obzirom na tezu nedovoljnosti objašnjenja i ostvarivanja pravde juspozitivističkim shvatanjima pravde.
Keywords: Ključne reči: pravda, vrednost, pravna sigurnost, jednakost, veštačka inteligencija