ANTIČKI KORENI SAVREMENIH SHVATANJA PRAVDE - Kaluđerović , Željko (Glasnik Advokatske komore Vojvodine, 2020)
Parafrazirajući Avgustina (354-430 god. n.e.) i njegovo razmišljanje o pojmu vremena moglo bi se reći da kada niko ne postavlja pitanje šta pravda jeste većina ljudi smatra da zna odgovor. Kada se ona pokuša misaono obuhvatiti odgovor kao da nekako izmiče. Problem nastaje zbog relativno česte, diferencirane i nekritičke upotrebe termina „pravda”, kao i zbog toga što „samorazumljivost” nekog termina nikada nije dovoljna a njegova poznatost istinski relevantna, jer ne govori mnogo o njemu samom niti omogućava njegovu spoznatost. Nije, dakle, dovoljno predmnevati šta pravda jeste, odnosno imati predstavu o njoj, već je potrebno razumeti i pojmovno artikulisati. Autorova namera je da u nizu eseja, koji počinje ovim uvodnim tekstom, izloži predstavljanje, razumevanje i poimanje pravde i pravednosti od njenih prvih zabeleženih tragova polovinom VIII veka pre n. e. (početka Arhajske epohe) pa do poslednjih decenija IV veka pre n. e. (kraja Klasične epohe). Plan je da se analizira i misaono situira kako najstarije registrovano pojavljivanje pravde u antičkoj Grčkoj u Homerovoj Ilijadi i Odiseji, tako i njena evolucija i razvoj sve do kulminacije u Aristotelovoj Politici, Retorici, Velikoj etici i Nikomahovoj etici, i time dodatno osvetli grčki uticaj na savremena shvatanja pravde i duhovnu baštinu evropske civilizacije u celini.