nn - Kaluđerović , Željko (Glasnik Advokatske komore Vojvodine, 2020)
Autor u radu razmatra prve naznake relacije ideje pravde i ideje ekvivalencije, koja se pojavljuje kod Homera. Pripadnici rodovske aristokratije su želeli da uspostave adekvatnu srazmeru između zasluga koje su smatrali da imaju za zajednicu i prava koja su im na osnovu tih zasluga pripadala. Oni su uspostavljanje te proporcije ponekad obavljali na grub i nasilan način, diktirajući i namećući pravila ponašanja, što je potom omogućilo da se konstatuje da je princip „moć je pravo” bio centralni za grčko poimanje pravde, i da Homer potvrđuje svoje prihvatanje ovoga načela u oba svoja epa (Ilijadi i Odiseji). Dike kod Homera pokazuje i svoju drugu ključnu karakteristiku, korelativnost, jer se stalno odnosi na dve strane koje su u sporu, uz čestu asistenciju agore. Pravda se u Ilijadi pojavljuje u složenom postupku pregovaranja između involviranih strana, postupku čiju esenciju sačinjava govor. Drugačije rečeno, bez obzira da li je nalazimo u singularnom ili pluralnom obliku pravda jeste nešto što se jasno i razgovetno izgovara. Procedura se, konačno, odigravala transparentno i zbog činjenice da u kulturama bez pisanih tragova pamćenje javnosti jeste jedina merodavna instanca u svim fazama nekog konflikta.